Plnicí pero bylo víc vlevo.
Na stole byl hrnek.
- Určitě? - Souhlasím.
Jo. To je ono.
Snažte se vzpomenout si na každý detail pracovny z jiskřičky.
Ano, záleží na každém.
Ruben kreslí skvěle a přesně takhle si ji pamatuju.
Mohl nám malovat transparenty pro pochody sufražetek.
Vy jste bojovaly za volební práva žen?
Hnutí je teprve v začátcích.
A jak se zdá, uspělo.
No jo. Dnes můžou ženy i kandidovat. Jako já do studentské rady.
Musíš mi tu radu studentů osvětlit. Zní to zajímavě.
Můžeme se vrátit k hledání Briggsova ztraceného rukopisu?
Jistě. Teď už víme,
že dopis od S vznikl na Albertově stroji,
takže to může být pokoj, kde Albert/S/Mason psal své knihy.
Jestli najdeme tenhle výjev, třeba tam ten rukopis bude.
A najdeme-li ho, dojde náš duch konečně klidu.
Je to vskutku šťavnatá záhada.
Vážím si, že nás duch přizval.
Hotovo.
Najdeme-li ten výjev...
...najdeme rukopis.
Tajemný pisatel
Už na to civíme 20 minut.
Teprve pět.
Přijde mi to jako 20.
Jo, a pořád nic.
Kéž bych měla svou pracovnu.
V křesle se mi myslí nejlépe.
Měla bys to vědět.
Když jsi byla pryč, prodala jsem pár tvých věcí.
Snad ne křeslo?
- Promiň. - Asi mi to patří.
Víme, že tam je hrnek na kávu. Neznamená to ráno?
Ano, dobře. A pokud slunce vychází na východě...
- Musí to okno vést na východ. - Páni, to všechno z hrnku?
Podívejte se na pozadí.
To může být jezero.
A tohle houpačka.
Dobrý začátek.
Můžeme projít čtvrti přímo u vody.
Dobře. Pomůžeme po škole.
Co ještě jsi prodala?
Radši to neřeš.
Ne, vážně. Kandidujeme spolu.
Dáš nám hlas?
Škola by měla mít tu nejmodernější techniku.
Přesně tak.
VOLTE CHEVON
Nechci s nimi mluvit.
Musíš.
- Nesnášejí mě. - Tak to změň.
Víš, že tě volit nebudu.
Já tě slyšela.
- Ale třeba změníš názor. - Nedůvěřuju ti.
- Kandiduju s ní. - Jo?
Nejradši by dresy zrušila úplně.
- To není pravda. - Ale je.
Přestaň. Já jí důvěřuju.
A zvolíte-li nás, slibuju, že se sportovců zastaneme.
Jo.
Tak co?
Dostaneme tvůj hlas?
Fajn. Asi jo.
Když za ni ručíš, beru to.
Pane Mendozo?
- Je tady Sloane? - Onemocněla.
Našly jsme řadu fascinujících knih plných místních dějin a map.
A myslíte, že jste našly dům z jiskřičky?
To se teď ukáže.
Je tady nějaký potok.
Ale ten v jiskřičce nebyl.
Třeba je nový.
Neřekl bych. Hele.
„Umělý kanál zbudovaný v 30. letech.“
A domy vypadají nově.
Je vidět jezero, ale žádné houpačky ani lavičky.
- Musíme hledat dál. - Byla jsem si jistá.
- Co nám uniká? - Netrap se,
přijdeme na to.
Vždy víš, co říct. Co bych si bez tebe počala?
Bylo lepší, když se hádaly.
Pojďte.
Užírá mě to.
Něco nám uniká. Něco důležitého.
Co přemýšlet o něčem jiném?
Pokrok často přijde nečekaně.
Není pozdě? Nemá být matka už doma?
Asi jo.
Možná ji cestou něco rozptýlilo.
Nevím. To se moc nestává.
Nezavoláme policii?
Ne, nezavoláme.
- Ahoj. - Už jsi tu.
Omlouvám se. Rande se trochu protáhlo.
Zjisti, kde byla.
Tak kam jste šli?
Večeře v mé oblíbené rybí restauraci, kino a pak dezert.
A teď takhle pozdě piješ kávu?
Kdo je tu rodič?
- Ty. - Taky bych řekla.
Kávu miluju.
A až půjdeš spát, já budu řešit,
jak opravíme knihkupectví.
Normálně piješ kafe jen ráno.
Jenže ráno není.
Ne, ale je čas jít spát.
Tak šup na kutě.
To vše jsi vyčetl z kelímku?
Nebylo to ranní kafe.
Albert ho pil po nocích při psaní románů,
když celý den právničil.
Dva životy musí být vyčerpávající.
- Takže to byl západ, ne východ? - Jo.
A když jsem si pročetl informace o parku,
dovedly mě sem.
Ta houpačka!
Neskutečné. Máme to. Je to výhled z toho domu.
Opravdu působivý detektivní výkon.
Tamhle. Výhled z toho domu
bude jako ta kresba.
- To je ono. Mason musel žít tady. - Styl sedí.
Musíme dovnitř. Třeba je někde ukrytý.
Co teď?
Zaklepat, jestli můžeme hledat rukopis, o kterém nám řekl duch?
Možná jinými slovy.
Kdo tam asi bydlí?
Není to ta zlodějka vest?
To není dobré.
Nevypadá nemocná.
Proč zrovna ona?
- Nebude se mnou mluvit. - Musíš to zkusit.
Po všem, co máme za sebou, je to hračka.
Tak chceš jít ty?
Čau.
Jdeme s tebou.
Hodina se Saundersem, že?
Můžete jít, ale jen seďte tiše vzadu.
Jo, Curtisi...
Dopsala jsem ti proslov.
Takhle já nemluvím.
V které části?
Sportovně-průmyslový komplex?
Můžu to změnit.
„Šup do šaten“ neříkáme.
Fajn. Basket znám jen z filmů.
Co takhle přijít na zápas?
Napiš to vlastními slovy.
Byl by proslov v dresu už moc?
Cítím květinovou vůni.
- Asi kolínská. - Voda po holení.
Ano. Vychází z oblasti jeho krku.
Když jsem zkoumala sborovnu,
pan Saunders obědval steak z elegantní krabičky.
Prý to byly zbytky od Melissy.
Koho?
Právě. Rubenova matka říkala, že byli v rybí restauraci.
Co tím chceš říct?
Že by měl dvě večeře?
Zatím těžko říct, ale je to divné.
Opatrně. Ať si nemyslí, že tu straší.
Tak konec, odložit tužky.
A hezký zbytek dne.
- Tak zatím. - Jasně. Čau.
Ahoj, Madison, to jsem já.
Jo, mám zpoždění.
Já vím. Uvidíme se brzy.
Dobře.
Melissa? Madison? Co jsou zač?
Rubene, tvoje matka je Amy, že?
- Jo. - Zvláštní.
Usmívá se, takže ať je ta Madison kdokoli, nevadí mu.
Lhal mámě ohledně známkování.
Má kolínskou, hezkou bundu...
Nechodí s někým jiným, že ne?
Musíme to rozlousknout. Rozhodně to vypadá divně.
Proč se schováváte? Vás nevidí.
Ze solidarity.
Pro koho jsou?
Hádám, že její jméno začíná na M.
Melissa. Je to jméno restaurace.
Musí tu mít to dostaveníčko s Madison.
To je asi ona.
Odsud nevidím.
Dnešní specialita je mořský jazyk s houbovým rizotem.
On tady pracuje?
Rubene?
Omluvte mě, nechám vás vybírat.
Co tady děláš?
Chtěl jsem něco k jídlu.
Asi jen vodu s sebou.
- Tys mě sem sledoval? - Já...
...na to nemám odpověď.
Musím zavolat tvé matce. Tady se posaď.
Tvůj učitel nás opět zmátl.
- Nevím, co... - A tady je tvoje matka.
Jo, díky, Watsonová.
Asi už vím, kdo ta Madison je.
Vedoucí tohoto podniku.
Vypadá naštvaně?
To asi brzy zjistíš.
Rubene, co se děje?
Myslel jsem, že se schází s nějakou Madison.
Ale on tady pracuje.
Přivydělává si na splátky za studium a hypotéku.
A co ty květiny?
Jsou pro tvoji matku. Na pozdější rande.
- Děkuju. Jsou krásné. - Nemáš zač.
- Dáš nám chvilku? - Jistě.
Promiň, mami.
Je hezké, že se staráš.
Ale asi to celé ukazuje,
že bych zatím randit neměla.
Pan Saunders mi ale přijde jako zodpovědný chlap.
Už se do toho nebudu plést.
Leda bys chtěla.
Dám ti vědět.
Co rohlíček, než půjdeš?
- Zvu tě. - Děkuju.
Děkuju.
Zkus vyprosit ještě jeden.
Nebo dva.
- Dveře se vymění. - Jo.
- Ale vzadu... - Tati, co tady děláš?
Nebudete tomu věřit.
Váš táta nám nabídl pomoc s opravou obchodu.
Když mi o tom Donna řekla, chtěl jsem pomoct.
Jako kluk jsem sem chodil.
To je super.
A aspoň víc uvidím vás. Věčně jste tady.
Taky pomůžeme. Můžu vybírat barvy.
A já malovat.
Uvidíme.
Máme úkoly.
A my plánování.
Když jsme teď vyřešili dvojí život učitele...
A ztrapnili mě.
...vraťme se k záhadě rukopisu a domu.
Souhlasím a mám plán.
Sloane byla zase marod.
Nabídla jsem se, že jí donesu úkoly.
To je výtečný nápad.
Díky. Porozhlédnu se tam.
Může jít i Sherlock a Watsonová.
Vlastně nemůžeme.
Proč ne?
Musíš to zvládnout sama.
Ano. Víc už vás nenaučíme.
Už jste ukázali,
že se vyrovnáte těm nejlepším detektivům.
- Ovšem až na nás. - Ovšem, drahá Sherlock.
A mně jste ukázali, jak je má kolegyně důležitá.
A mě jste povzbudili, abych případy řešila sama.
Předpokládám,
že duch posílá postavy zpět do knih,
jakmile si navzájem pomůžete.
Obvykle ano.
Pak myslím, že se vrátíme do té naší za tři, dva, jedna.
DOBRODRUŽSTVÍ SHIRL A WATSONOVÉ
Text je zpět.
Ony odhadly, kdy se vrátí do knihy?
To je něco.
- Vážně jsou nejlepší detektivové. - A teď jsme sami.
Ahoj. Jsi nemocná, tak ti nesu úkoly.
Tos nemusela.
Spíš jsi chtěla říct „díky“.
Díky.
Počkej.
Můžu si u vás odskočit?
Domů to mám daleko.
Tudy.
Je to na konci chodby.
Díky.
Hej! Co to děláš?
Záchod je tamhle.
Spletla jsem to.
Díky za úkoly.
Nejanči, trochu jsem si proslov upravil.
To mi říkáš teď? Když máme stanout před celou školou?
Jen si ho přečti.
- Jsi si jistý? - Jo, jestli i ty.
Perfektní. Beru.
Chceme být na školu hrdí.
Proto byste měli zvolit nás,
protože škola si zaslouží víc. Zasloužíte si víc.
A teď přichází můj spolukandidát.
Znáte ho jako sportovce,
ale snad bude i místopředsedou studentské rady.
Curtis Palmer-Moreno.
Jo, Curtisi!
Díky. Stát Chevon po boku je něco.
Jí na škole záleží ze všech nejvíc. Fakt.
Schytala to, když řekla, že všechny peníze jdou na sport,
ale má pravdu.
Není to fér.
Já jsem sportovec a basket hraju odjakživa.
Ale letos mě zaskočilo zjištění, že jsem dyslektik.
O nic nejde.
Mozek mi funguje jinak a čtení mi dělá potíže.
Škola ale nemá na pomoc dětem jako já peníze.
Financování zaslouží jak studovna, tak sporty,
aby se dostalo na všechny.
Snad dáte hlas nám. Děkuju.
Hele, Curtisi. To bylo super.
Jsem na tebe hrdá.
Ať ti to nestoupne do hlavy.
Fajn, Donno. Ve škole ne.
Snad jsem nám nezkazil kandidaturu.
Ne, jsem ráda.
Hele, Jakeu.
Netušil jsem, že něco takového řešíš.
Nemluvil jsem o tom.
Chápu. Víš, že ti fandím.
Díky.
Jsem zpátky.
- Budeš chodit denně? - Nevím.
Budeš simulovat denně? Jsi zjevně zdravá.
- Co je? - Musíme si promluvit o mé vestě.
Přísně vzato jsem ji neukradla.
Byla ve ztrátách a nálezech.
Takže jsem ji někde nechala.
Takovou si dovolit nemůžu
a říkala jsem si, že asi nikomu nechybí.
Ani já si tu značku nemůžu dovolit.
Proto jsem si ušila stejnou.
Páni, vypadá jak originál.
- Díky. - Fakt mě to mrzí.
Už tak je škola těžká a asi jsem chtěla zapadnout.
Jo, prý tě z minulé vyloučili.
Co? To ne. Pravda je nudnější.
Tátu přeložili.
Často se stěhujeme, tak se moc nekamarádím.
- To je těžké. - Jsem zvyklá.
Klidně ti můžu vestu ušít.
- Vážně? - Jo, baví mě to.
Musíš už jít, nebo se ještě zdržíš?
To je tvůj pokoj?
Hezký výhled.
Jo. Parádní.
Parádní mikina.
Díky, je ze sekáče.
Zajdeme do těch, kam chodím já.
Hele, chceš vidět něco fakt super?
Sleduj. Naši o tom ani nevědí.
Ty máš tajnou schránku?
Přesně.
Bylo uvnitř něco?
Třeba staré poklady nebo papíry?
Ne, byla prázdná.
Proč ji tady vůbec vybudovali?
Nejspíš něco ukrývali.
Tajná schránka bez rukopisu?
Další slepá ulička.
Někdy dřív tam být musel.
Ten je náš. Pojďte.
Na věci v metru nesahej.
- Divné. - Viděli jste to taky?
Jo.
To je naše zastávka.
My jeli expresem? To byl fofr.
Co se děje? Teď jsme tu byli.
Vypadá úplně opuštěně.
ZAVŘENO
Mami.
Dědo!
Co to...
Hele.
Ty noviny jsou z budoucnosti.
PRVNÍ VESMÍRNÉ TURISTICKÉ LETY
Jak je to možné?
Asi jsme cestovali časem.
Překlad titulků: Ondřej Kavka