SESAME WORKSHOP UVÁDÍ
Oliver Ramos zemřel minulý týden
a coby duch se nás tři hned rozhodl představit fiktivním postavám?
Vypadá to tak.
Co řekneme ostatním?
Pravdu. - Kterou část?
Že jsou z knihy? Že žádný čaroděj není?
Že je duch vypustil do světa, kde je vidíme jen my?
Tak si říkám...
Radši je necháme při tom, že jdeme za... - Čaroděj!
Výmluvný rolník,
nebo jak já říkám, VR.
Patří k nejstarším příběhům...
To je ten čaroděj?
Na čaroděje nevypadá.
Já nevím.
...a je v naší univerzitní knihovně.
Lve, Strašáku, promluvíme si na chodbě?
...spletitý příběh.
VR podtrhuje význam vyprávění...
Já ho znám.
Já taky.
I já.
Ale nakonec ho lze shrnout jediným slovem...
...spravedlnost.
Tajemný pisatel
Náš rolník mluvil pravdivě, odvážně a výmluvně,
nespravedlnosti navzdory.
Neuvěřitelný.
Sedával vedle mě ve Village Books.
Pil ledovou kávu s ledem navíc a několik hodin zabíral zásuvku.
Věděl, že si cvičím triky,
a jednoho dne byl tak milý, že...
Vyber si kartu. - Tak jo.
Piková osma?
Ano. Páni. Chytrý.
Jedl jsem jogurtový parfait, když mu upadl ten jeho.
Ty miluju. - I on.
Na, vezmi si můj.
Dáváš mi svůj jogurt? - To nic.
Bydlím nahoře. Dojdu si pro jiný.
Páni. Tak díky.
Máš velké srdce.
Já ho potkala na mámině univerzitní párty.
Nudila jsem se, tak jsem vedle hrála hru.
Taky tě to nebaví?
Trochu.
Páni, tohle jsem hrával pořád.
Máš kuráž.
Nio. Tady jsi. Pojď, představím tě. - Jasně.
Prosím.
Díky.
Byl milej, ale hraní mu nešlo.
V té hře nepřežil.
Divný.
Znali jsme ho, ale málo.
Proč si vybral nás?
Nedává to smysl.
No, tak trochu jo.
Řekl mi, že mám srdce.
Charli řekl, že je chytrá. Mozek.
A Niu nazval kurážnou. Řekl, že má odvahu.
Čaroděj ze země Oz.
Povídám, že jim nevěřím.
Proč? Jsou v pohodě. Charli mi uvařila palačinky.
Víš proč?
Tak třeba tahle budova se žlutou podlahou... Naší cestě se vůbec nepodobá.
To je fakt.
Smaragdové město možná tenhle úsek ještě neopravilo.
Seš moc důvěřivej.
Kde je Dorotka? A ten z videa rozhodně není čaroděj.
Podle mě jsi moc podezřívavá.
Fajn. Chci vidět něco čarodějnickýho, brzy.
Stačí?
Je to začátek.
Mapa univerzity.
Ukazuje to na knihovnu.
Kancelář hlídače.
Sportoviště.
Myslím, že na ta místa máme jít.
My tři hledáme čaroděje a jsou to tři místa. Jdeme.
Myslíte, že tam najdu odvahu? Já ji potřebuju.
Jsem z těch záhad nervózní.
Dost už těch řečí. Nemáme čas.
Někde tu je čarodějka s opicemi.
Kde mám svůj mozek?
Oliver tu byl pořád. V podstatě v archivu bydlel.
Je to smutné.
Proč se na něj ptáš?
Píšu článek do školních novin.
Kdy jste ho viděl naposled?
Pár dní před jeho smrtí.
Chtěl po mně knihu.
Knihu?
Nemáte ji náhodou? - Jo. Je pořád tady.
Jen si ji vyfotím.
„Nejchytřejší mistři zločinu.“
Možná si ji přečtu.
Charli.
Charli!
Na nic nesahej. - S kým to mluvíš?
S imaginárním kamarádem.
No tak. Pojď.
Znal jsem ho.
Pracoval do noci a pořád ztrácel svou kartu. Proč?
Dělám o něm interview do školních novin.
Myslel jsem, že coby hlídač ho budete znát.
Byl fajn. Ale byl paranoidní kvůli bezpečnosti.
Chodil sem často.
Nosil Kovbojovi pamlsky.
Rychle. Tady srdce není. Ty opice můžou být kdekoli.
Jak byl paranoidní?
Vyptával se na bezpečnostní kamery v areálu.
Staré záběry jsem mu ale neukázal. - Ztrácíme tu čas. Pojď.
Jsi v pořádku?
Ano. Dobrý. Děkuju.
Oliver byl skvělý. Chodil sem pořád.
Trénovala jsem ho na výšlap v Egyptě, nějaký rodinný výlet.
Přímo tady.
Dělal velké pokroky,
ale pak už se tu neukázal.
Vážně?
Překvapilo mě to. Chtěl se dostat do formy. Chodil pětkrát týdně.
Vědět o té jeho srdeční vadě, krotila bych ho.
Proč sem přestal chodit? - Říkal, že má hodně práce a nemá čas.
A když byl s tou prací hotový, chlubil se,
že univerzita za to po něm pojmenuje budovu.
Omluv mě. - Díky.
Pojď.
Pokud to vyřešíme do 8:30, rád sem zaskočím na jógu.
V pozici lva válím.
Proč by egyptolog četl knihu o zločincích?
Nebo se zajímal o zabezpečení? - Jako by řešil nějaký zločin.
To musíte vidět.
Čaroděj je...
Je to skvělý řečník.
Netuším, co říká, ale líbí se mi to.
Musí to být něco velkého.
Instruktorce řekl, že univerzita za to po něm pojmenuje budovu.
Ano! Bonusový mince. Mám bonusový mince.
Jak to souvisí s tou knihou nebo s jejími postavami?
To netuším.
A co to video?
Mluvil o Výmluvném rolníkovi.
Máma se o něm nedávno zmínila.
Je to starý dokument, který vrací muzeu v Egyptě.
Musí to nějak souviset.
Hele, Samire. Kde je Plechule?
Byla přímo tady.
Co to děláš?
Bylo to v kuchyni.
Ano, to je na nádobí.
Co ten nepořádek?
Ty ses osprchoval.
A já se umýt nesmím?
Samire? - Prosím, uhni.
Když jsi Idrisovi pomohl s těmi zlými sny,
mohli byste zítra něco podniknout.
Jasně. Vezmu ho do parku. Zahrajeme si fotbal.
Bezva. Jsi hodný bratr.
Konec příběhu?
Omyl.
Khun-Anup se nedrží zpátky.
Postaví se proti statkáři a příštích deset dnů...
Co se nám snaží říct? Musí v tom být skrytý význam.
Třeba nepomáhat tomu lvu?
Protože to už jsem zažil.
Vyrůstat v doupěti s ostatními lvíčaty bylo těžký.
Klid, o tebe nejde.
Ahoj, jdu se na tebe podívat. Večeře ses sotva dotkla.
Trochu mě zlobí žaludek.
Neboj. Budu v pohodě.
Určitě? - Mám jen spoustu úkolů.
Dobře. Moc neponocuj.
Má pravdu. U večeře ses chovala divně.
Seděl vedle mě neviditelný lev.
Tím to nebude.
Netrápí tě to obvinění z krádeže?
Tak jo, konec.
Teď já.
Náš rolník mluvil pravdivě, odvážně a výmluvně,
nespravedlnosti navzdory.
Kolikrát si to pustíš? - Je to čaroděj. Je chytrej.
Třeba mi díky němu naroste mozek.
Líbí se mi, jak říká „výmluvný“. Je to stylový.
„Výmluvný.“
Vím, že mi závidíš větší pokoj, ale dospěj už!
Nerozumím.
Moje oblečení. Vyhodilas ho z okna.
Co? Nevyhodila.
Když ne ty, tak kdo?
Teď máš víc místa na kouzlení. Nemáš zač.
Haló?
Máš pravdu, Syd. Bylo to hloupý.
Promiň.
Klidně mi ho vyper.
Vím, chceš mi pomoct, ale tohle nebylo nejchytřejší.
No, nemůžeš za to, nemáš přece mozek.
Hele.
Nechci. Už to vypni.
Něco tu je.
Vedle té špičaté věci. - Ty šachové figurky?
V knihovně byla přesně taková.
Tři místa, tři šachové figurky.
A pokud je tahle v knihovně...
Strašáku!
Beru zpět. Jsi génius.
Vážně?
Šachové figurky? Jak souvisí s mým srdcem?
Čaroděj je samá záhada.
Tak jo. Jdeme.
Teď to nejde. Zítra.
Počkat. Zítra nemůžu. Slyšelas tátu. Hlídám bráchu.
Ať jde taky. Děti rády tráví čas se staršími, zábavnějšími sourozenci.
To jo, ale... nevím. - Nebude to na dlouho.
Do parku můžete jít pak. Získáme tím oba.
Asi by to šlo.
Zabav ho a já vezmu figurku.
Co?
Ty zabavíš knihovníka a já seberu tu figurku.
Ty šeptat nemusíš.
No jo. Ty zabavíš knihovníka a já vezmu figurku, ano?
Ano.
Minule jsem tu asi zapomněl šálu. Můžu se podívat do ztrát a nálezů?
Prosím.
Žádná figurka?
Někde tu musí být.
Ten pes se na mě dívá?
Vidíš mě jen ty a tví přátelé.
Samire! - Kovboji!
To nic. Klid.
Neublíží ti. To nic.
Posaď se. Dobrý.
V pořádku? Nic se neděje.
Je to dobrý.
Hledali jsme všude. Kam bys tady schoval figurku?
Sem ne.
Tamhle! Oliver chodil na lezeckou stěnu.
Možná ji schoval nahoře.
No, zlom vaz.
Počkej. Kam jdeš?
Jen se trochu protáhnu. Nepřežeň to.
Vylez nahoru a mrkni se. - Proč já?
Jsi velký neviditelný lev.
Budeš tam za tři vteřiny. - Ne. Bojím se výšek.
Zdravím. Pamatujete si mě?
Pamatuju.
Ano. No, jsem tu zas.
Mohl byste mi vyhledat jednu knihu?
Název?
Dívka s velkými červenými brýlemi.
Ten název mi nic neříká, ale...
Charli, hele. Mám ji.
No tak. Honem.
Prosím?
Pardon. Žádný spěch.
Děkuji.
Došlo mi, že mám tu knihu doma. Omlouvám se.
Chtěl mě pokousat.
Ne, spíš mě.
Vím, že ses bál.
On se možná taky bál, a proto štěkal.
Pojď, půjdeme do parku.
Nemůžete odejít. Musíme najít tu figurku.
Moc se za Kovboje omlouvám. Nikdy neštěká.
Dáš mu pamlsek? - Ne, díky.
Koukni, je roztomilý.
Vidíš? Je hodný.
Samire, hele. Byla v jeho pelíšku.
No jistě. Oliver mu nosil pamlsky.
No tak. Sedni.
Co děláš?
Šach mat.
Díky. - Pardon! Nevím, co to s ním je.
Promiň, Nio.
Měl jsem tam vylézt já.
To je ona.
Kdo? - Ta mě obvinila z krádeže.
To není ona.
Máme to!
Vzrušující.
Nebo ne?
V pohodě? - Jo.
Dobře.
Samire?
Vlastně je mi hrozně.
Můj bratr má zlé sny
a když už se to lepšilo, zatáhl jsem ho do téhle záhady.
Teď se bojí psů.
Musí to překonat!
Jednáš s ním jako v rukavičkách. - Je to dítě!
Neměl jsem tě poslouchat.
Už musím jít.
Teď? Konečně se někam posouváme.
Je mi líto. Můj bráška má přednost.
Hodně štěstí. - Samire.
Nech ho.
Bojí se o bratra.
Nechci znít bezcitně,
ale když máme ty figurky, nepůjdeme za čarodějem?
Třeba se už konečně ukáže. - A splní nám přání. Jdeme!
Kdyby jen byl Oliver naživu.
Co teď?
Všemocný čaroději, máme tvé šachové figurky.
Co máme dělat?
„Zjednat spravedlnost.“
Co to znamená?
Připomíná mi to Sektor 371.
Moje oblíbená RPG.
Hra na hrdiny.
Dobře.
No, plníte mise a získáváte předměty, jako je tenhle.
S jejich pomocí pak otevřete tajné dveře nebo místnosti
a postoupíte dál. - Tohle není hra.
Tak trochu je.
Tam. Váhy spravedlnosti.
Nejsou v rovnováze. Ale ne. Jsou rozbité.
Proto musíte být ve střehu.
Třeba je to tak správně.
Ke zjednání spravedlnosti je musíme vyvážit.
Páni, Nio, geniální.
Hustý.
Co je to? - To je USB disk.
Jistě. A co přesně to umí?
Já to vím, ale kvůli Strašákovi.
Je do počítače. Obsahuje soubory.
Zajímavý.
Ale kde je čaroděj?
Strašáku, to je to nejchytřejší, co jsi kdy řekl.
Co to děláš? - Vrať to.
Ne. Lžete nám a já chci znát pravdu.
Ten Oliver, kterému patří tahle kancelář... Je mrtvý.
A ty dvě nám to tají. - Ne! Čaroděj je mrtvý?
Čarodějové jsou smrtelní?
Není čaroděj. Vymyslely si to.
Nemůžu tomu uvěřit. Zradily jste nás?
Jak jste mohly? - Nic nechápete.
Vraťte nám ten USB disk a vysvětlíme to.
Nic vám nedám.
Děláš velkou chybu.
To vy jste udělaly chybu.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová