SESAME WORKSHOP ПРЕДСТАВЛЯЄ
Дроворубко, прошу. Мені потрібна ця флешка.
А мені потрібна правда.
Ти хочеш її повернути?
Гаразд. Віддам, коли відведеш нас до чарівника. До справжнього.
Дуже розумно.
От для чого потрібен мозок.
Не треба сваритися. Конфлікти – це не моє.
Гаразд. Ми відведемо вас до чарівника.
Але треба з ним зв'язатися.
Будьте тут, нікуди не йдіть. Ми швидко.
Що ти робиш?
У кіно... -Це не кіно.
Знаю, але зараз це неважливо.
У кіно чарівник – просто якийсь тип.
Він не має справжніх сил. -І що?
Треба переконати їх, що вони говорять з чарівником.
Добра ідея.
Але де знайти того, хто вдаватиме чарівника?
Самір б'є.
А Ідріс ловить м'яча! Так.
Що тепер?
Послання від привида
Допоможи нам. -Вибачте, не можу.
Дроворубка забрала флешку Олівера.
Яку флешку? -Це довга історія.
Привид написав: «Знайдіть справедливість».
На столі Олівера були терези правосуддя,
ми шаховими фігурами... -Чарлі.
Так. «Довга історія» значить, розповідати її не треба.
Отже... Ти допоможеш?
Саміре, граймо.
Вибачте, але я займаюся з братом.
Він важливіший.
Вибачте, я просто не маю часу.
Можеш знайти час.
Ми допоможемо з Ідрісом і з іншою роботою.
З усім, що треба.
Дуже люб'язно, але навіщо це вам?
Бо ти причетний до цієї історії.
Саме так. Тільки ми бачимо персонажів.
Олівер хотів, щоб ми працювали разом. Він обрав нас не просто так.
Прошу, Саміре.
На цій флешці, мабуть, щось важливе.
Чому ви думаєте, що привиду можна довіряти?
Саміре, бий. Мені нудно.
Добре, малий. Готовий? Б'ю!
Це Олівер каже, що йому можна довіряти.
Добре, Олівере, переконав. Який план?
ВІЛІДЖ-БУКС
Саміре, ти гратимеш роль у невеликій п'єсі.
Нам потрібна лише тиха кімната,
лампочки, диско-куля, ноутбук Нії та мікрофон.
А ще мозок, серце
і щось схоже на сміливість.
Тест.
СМІЛИВІСТЬ
Як вам? -Що сміливого в призі за перегони?
Кінний спорт небезпечний.
У сестри стільки призів, не знаю, який вибрати.
Є кращі ідеї? -Мабуть, згодиться.
Добре. Самір сховається за завісою з моїм ноутбуком.
Але треба якось стильно це роздати.
Драматично, розумієте?
Думаю, ми готові.
Піду по них. Удачі!
Вітаю. Я чарівник.
Я прийшов по мозок, Ваша величносте.
Він не король, а чарівник. -Тому мені й потрібен мозок.
І, якщо неважко, мені потрібна сміливість.
Я знаю, що тобі треба. Я чарівник.
Я все знаю.
Так. Вибачте. Не хотів вас ображати.
Ой. Що я накоїв? -Тихо!
Я виконаю ваші бажання.
Леве, завжди носи з собою цей кубок мужності.
Він свідчить, що ти сміливий перед лицем небезпеки.
Їздити на коні – це дуже сміливо.
Ваша правда. Особливо для лева.
Точно.
Опудало, ось мозок.
Дякую.
«Гіпокамп» написано неправильно.
Так...
Бачиш? Так я перевіряв, чи ти розумний.
Ти помітив помилку.
А для тебе, Дроворубко, твоє власне серце.
Тобі подобається?
Це не для мене.
Я не хочу й не потребую серця. Це для подруги.
Але дякую. Скоріше б їй подарувати.
Я вже йду!
Хто там ззаду?
Якийсь чоловік.
Ні. Це Самір.
Хто такий Самір?
Тобто хто такий Самір?
Що ж. Тепер ви знаєте правду.
Самір – чарівник, але не кажіть нікому.
Дарма стараєшся.
Ніа, навіщо?
Ви не розумієте.
Ми не знущаємося. Нам просто потрібна флешка.
Знаєте, що я думаю?
Ви допомагаєте відьмі.
Де вона може бути?
Дроворубко, чекай!
Навіщо? Щоб ви ще набрехали?
Рятуйте!
Задоволені?
Авжеж ні.
Треба її визволити.
Добре. Годі брехні.
Чарівника не існує.
Що?
Не може бути.
Кажеш, я все життя боятимуся власної тіні?
Послухайте, дарма ми вам збрехали.
Це неправильно.
Але, будь ласка, повірте нам. Ми хочемо допомогти.
Ми думаємо, дані з флешки допоможуть вам повернутися в Оз
і розгадати таємницю.
Що скажете?
Щоб врятувати Дроворубку, треба об'єднати сили. Ви за?
Думаю, в нас немає вибору.
Гаразд. Що вам потрібно?
Повертайтеся в університет
і подивіться, чи є там мавпи.
Може, вони віднесли її туди. -Подивимось.
Бажайте нам удачі.
А ми що робитимемо?
Те, що мали зробити давно.
Прочитаємо книжку.
Вона розлютила відьму.
Буде цікаво. Горю з нетерпіння! -Точно.
Я не буду тут просто стояти.
Пірни і заіржавій.
Я це запишу. Було смішно.
Ніколи так швидко не читала.
ДОРОГА ДО ЧАРІВНИКА
Цікава книжка.
Ще й яка.
Хоча мені подобалося б більше, якби я не боявся за Дроворубку.
Не віриться. Дроворубка була з нами нещира.
Ти про що?
Дроворубка дружила з відьмою,
доки вони не посварилися.
Через що?
Не знаю. Я ще не дочитала.
Ми бачили мавп.
Ми були...
Моя спина.
В університеті?
Добре. Ходімо, Леве.
Де саме ви бачили мавп?
Отам!
У аквацентрі.
Відьма привела Дроворубку в басейн.
Вона заіржавіє.
Точно. Мабуть, вона цього хоче.
Ходімо.
Он вона!
Дивіться, хто це.
Що ти хочеш?
А ти як думаєш?
Покарати тебе за те, що ти мені зробила.
Що Дроворубка зробила відьмі? -Не знаю. Я не дочитала.
Я? Це ти почала.
Ти лиха. Знаєш, що тобі потрібно? Серце.
З радістю жбурну тебе в басейн, щоб ти заіржавіла.
Як хочеш. Усе одно винна ти.
У чому вона винна? Саміре, швидше!
Я читав би швидше, якби ти не кричала!
Починається!
Вкинь її! Вкинь!
Треба щось зробити. Бути хоробрим.
Леве, ти цар. Ти цар. Ти...
Гей! Облиш її!
Золота шапка! Через неї відьма керує мавпами.
Ого. Ми вільні. -Ця робота була найгірша.
Віддай. Ти впадеш у воду.
Тоді й ти впадеш.
Відьмі теж не можна купатися. Вона розтане.
Обережно!
Це було неймовірно страшно.
Я дочитав книжку.
Я знаю, що сталося.
Що?
Невже все почалося через вечірку?
Що сталося?
На Смарагдовому озері була вечірка,
усіх запросили, крім мене, бо ти мене не запросила.
Не запросила, бо ти б розтанула.
Ну, це логічно.
Щоб помститися, ти перетворила її на Залізну Дроворубку?
Це теж логічно.
Провчивши, я б перетворила її назад,
та вона заявила, що я лиха.
Мене назвали Лихою відьмою Заходу.
Мене й так вважали лихою, бо я відьма,
а через неї все стало гірше.
Люди люблять ярлики.
Повір, я знаю.
Я не хотіла тебе образити. Просто мені було боляче.
Дарма я тебе не запросила.
Посиділи б на піску подалі від води.
І називати тебе лихою було погано.
Як і перетворити тебе на Дроворубку.
Дарма я так образилася.
Вибач мені.
А ти мені.
Мабуть, мені більше не треба до чарівника.
Ти шукала в нього серце для відьми?
Я думала, маючи серце, вона б не злилася на мене.
Я не злюся.
Це найкращий фокус.
Навчиш мене його робити?
Дроворубці чарівник не потрібен, а я хочу мозок.
Тобі не потрібен мозок, Опудало.
У тебе він є. І завжди був.
Якби був, я б не завів усіх на макове поле.
Макове поле – моя вина.
Це я винен, а не Опудало.
Що ти кажеш?
Мене попереджали про небезпеку макових полів,
але інша дорога на розвилці була через високу гору.
А ти боїшся висоти.
Тож я промовчав,
а коли Опудало запропонував іти через поле, я був не проти.
Тому я хочу попросити в чарівника сміливості.
Вона тобі не потрібна, Леве.
Бачиш, що ти зробив?
Так, ти врятував мене на трампліні. Це було сміливо.
І зізнання про макове поле теж потребувало сміливості.
Кажете, я хоробрий?
Хіба ви не розумієте?
Вам не потрібен чарівник.
Так, Опудало, розумним можна бути по-різному.
Ти дуже спостережливий.
Ти бачиш те, чого не бачать інші,
наприклад, шахові фігурки на відео, ту підказку.
Я стояв у полі, лякаючи ґав, і навчився все помічати.
Дроворубко? -Насправді мене звати Мелані.
Мелані, у тебе добре серце.
Ти зробила це, бо скучила за подругою.
І...
Тримай.
Хоча я не знаю навіщо, чарівника ж нема.
Я теж не знаю, але розберемося. -Так.
То що тепер?
Вам пора повертатися в Оз.
І як ми це зробимо?
Мавпи занесуть Опудало й Лева додому.
Мелані поїде зі мною, щоб побалакати.
Дякую. -Ми сумуватимемо.
Чарлі. -Я сумуватиму.
Ніа, щоб поділитися своїми почуттями,
потрібна сміливість, але це того варте.
Мені стало краще, коли я розповів про макові поля.
Поговори з мамою.
Дякую, Леве.
Бувайте. -Бувайте.
Бувайте.
Де вони поділися?
Вернулися в книжку.
Не питай як, але вернулися.
Ми це зробили.
Не віриться.
Це ще не кінець.
Так.
Буде як буде.
Нічого не буде.
«Красномовний селянин». Артефакт, який мама повертає в Єгипет.
Про нього було відео, яке надіслав Олівер.
Що це за мова?
Мабуть, давньоєгипетські ієрогліфи.
Логічно. Олівер був єгиптологом
і, здається, трохи параноїком.
Він ховав шахові фігурки по всьому університету
і робив записи мало кому відомою мовою,
бо не хотів, щоб вони потрапили не в ті руки.
Але навіщо?
Не знаю.
Зроблю фото, щоб розглянути вдома.
Але треба це розшифрувати.
Книжка про ієрогліфи.
Цього вистачить. Почну сьогодні.
Тобто таємниця стосується «Красномовного селянина».
Якщо ми її розгадаємо, то знайдемо справедливість?
Мамо?
Я хочу тобі щось розповісти.
Що таке?
З тобою все гаразд?
Ні.
Я сказала, що допомагаю подрузі,
але вона не повірила і подзвонила в поліцію.
Не знаю, що було б, якби не тато Чарлі.
Співчуваю, що ти це пережила.
Дякую, що розповіла.
Я не хотіла, бо довелося б розказати про метро.
Про це поговоримо пізніше.
Я на тебе не злюся.
Але злюся на ту жінку.
Я знаю, що расисти існують.
Ти розповідала про це,
але...
раніше я з ними не стикалася,
не таким чином.
Я знаю, як це засмучує.
Хотіла б я сказати, що це не повториться, але не брехатиму.
Деякі люди судитимуть тебе
за кольором шкіри.
Треба було відповісти...
Накричати на неї
чи покликати на допомогу, але...
я заціпеніла.
Гей. Послухай мене.
Ти не зробила нічого поганого.
І не треба засмучуватися.
Ця жінка подумала, що ти злочинниця, бо ти чорношкіра.
І що мені робити?
Як запобігти цьому?
Це важко.
Расизм існував ще до заснування цієї країни.
А хоробрі молоді люди, як ти, боролися проти нього.
Просто будь собою, Ніа.
Ти розумна й мудра,
і хороша людина.
Ти обов'язково зробиш світ кращим.
Я тебе люблю.
Дякую, мамо.
Ось. Прошу.
І знову вибач.
Дякую. Знаю, тобі нелегко, коли я вдома.
Ти довго чекала цієї кімнати.
Мабуть, доведеться ще почекати.
Добре було в ній жити два місяці.
Покажи мені свій фокус.
Справді?
Знаєш, у мене мало що готово.
Вдалося.
Чого смієшся? Вийшло добре.
Так, дуже цікаво.
А тепер ти будеш вражена. У мене є монетка,
але зараз вона зникне.
Це лише сон. Я тут.
КРАСНОМОВНИЙ СЕЛЯНИН
В УНІВЕРСИТЕТІ ВІКФОРДА
Неймовірно.
Якщо це помилка? Як ми це пояснимо?
Надіюся, що не помилка.
Його немає.
А де «Красномовний селянин»? Він завжди у вітрині.
Він вирушить у Каїр.
Сьогодні? -Зараз його пакують.
Усе гаразд. Я до мами.
Ніа? Чого ти тут? -Привіт, Ніа.
Ви були в кабінеті Олівера, так?
Клуб юних археологів?
Ти в клубі археологів?
Так, мамо. Будь ласка, зупиніться.
Покажіть «Красномовного селянина».
Зараз? Я кілька місяців говорила про нього.
Будь ласка, зупиніться.
Вибач, що? -Ніа, що сталося?
Є інформація про «Красномовного селянина».
Вислухайте нас.
Саміре.
Ось два фото.
Одне з них – офіційне фото
з сайту університету.
Друге – фото рукопису,
зроблене пізніше в бібліотеці.
Як бачите,
вони різні.
Не розумію.
Що ти кажеш?
Це прозвучить дико, але «Красномовний селянин» – підробка.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк