SESAME WORKSHOP PRÆSENTERER
Er Oliver Ethans onkel?
Hvad har Ethan at gøre med Den veltalende bonde?
Nu er jeg endnu mere nervøs.
Skal jeg lave mit første store trylleshow for en dreng, hvis onkel lige er død?
Får jeg ikke hentet desserten inden kl. 15,
skal der trylleri til at redde mig fra ballade.
Jeg forstår ikke helt, hvad der foregår,
men Oliver ledte os herhen for at finde sarkofagen.
Indholdet af den må kunne os hjælpe os med mysteriet.
Så vi må bare fortsætte.
Det bliver en katastrofe.
Bare rolig. Hvis du går i stå, kan Leo hjælpe dig. Han er usynlig.
Aldrig! Charli har ikke brug for min hjælp.
Det har du ikke. Du kan godt klare det. Træk nu vejret.
Ind gennem næsen, ud gennem munden. Okay.
Nu gør vi det.
Det er en legetøjssarkofag.
Hov! Hvad laver du?
Undskyld?
Du er ham den underlige fra karate. Og nu er du her.
Jeg er her med tryllekunstneren. -Hvad laver du på mit værelse?
Jeg ledte efter toilettet og gik forkert.
Det er herovre.
Spøgelsesforfatteren
Mindre problem. Jeg fandt sarkofagen.
Det er en lille æske til opbevaring.
Perfekt. Hvad er den dårlige nyhed?
Ethan opdagede mig, før jeg nåede derhen. Jeg går derop igen, når showet starter.
Vi har et større problem. Charli panikker.
Hun gemmer sig og vil ikke optræde. -Det har jeg prøvet. Det er ikke sjovt.
Godt, alle sammen. Så er vi vist klar til at gå i gang.
Så... -Okay.
...her har I Charli!
Men inden vi skal se Charli, har vi et særligt opvarmningsnummer.
Den storslåede Samir!
Hvad? -Jeg måtte gøre noget.
Jeg skal nok tale dig igennem det hele.
Jeg...
Hjælp.
Hvordan har I det, alle sammen?
Super! God start.
Charli, kom nu.
Du forstår det ikke.
Jeg kan ikke.
Dit kort er...
Hjerter 9. -Nej.
Det er spar knægt.
Han driver gæk med dig.
Sig det her. "Det eneste, jeg kan se..."
Det eneste, jeg kan se...
"...er en joker og..."
...er en joker og...
Sejt.
Hjerter 9!
Ja. -Tak skal I have.
Måske skulle jeg prøve noget lidt mindre storslået.
Jeg skal jo nødig overgå hovednummeret. -God pointe.
Jeg ved ikke, hvad der sker, men du skal på nu.
Jeg er sur på dig.
Hvad? -Det er jeg.
Jeg troede, du ville være tryllekunstner.
Ja, men det giver dig ikke ret til at planlægge en optræden uden at spørge mig.
Det er min første optræden. Det er en kæmpespor ting for mig.
Der var jo ikke tid. -Til en sms?
Jeg troede ikke, du ville sige nej. -Det forstår jeg godt.
Du er vildt klog, og du får tit de bedste idéer.
Men du må ikke træffe beslutninger på vegne af mig og Samir uden at spørge os.
Det er ikke bare det her. Det sker hele tiden.
Samir sagde det samme i går.
Jeg skulle have ringet til dig om showet. Det må du undskylde.
Det er i orden.
Og helt seriøst. Jeg synes også, at du er vildt klog.
Du får masser af gode idéer.
Men nogle gange... -Så drukner de
i alle de dårlige idéer, jeg bralrer ud med?
Ja.
Det har jeg hørt før.
Fremover vil jeg bruge min indre stemme oftere.
Og jeg vil bruge min ydre stemme bedre.
Det lyder godt.
Perfekt. Er det så showtime?
Og hvis jeg kvajer mig?
Det gør du ikke.
Jeg havde ikke planlagt det her, hvis jeg ikke troede på dig.
Hej med jer! Jeg hedder Charli. Dejligt at se jer!
Hvem kan lide trylleri? -Mig!
Sådan! Hvem kan lide rebtricks?
Jeg går op ovenpå.
Nej, bliv her. Vi må støtte Charli. -Ja.
Et trick med silketørklæder. Vælg et kort.
Spar 8. -Hvad?
En, to, tre. Okay.
Du får det her.
Tillykke med fødselsdagen!
Og tak! -Wow!
Wepa!
Tillykke med fødselsdagen! -Ja!
Charli, det var vildt godt. -Fantastisk!
Tak. -Det bedste var, at du bare var dig selv.
Jeg gør meget for at imponere. Måske skulle jeg bare være mig selv.
Du får mig til at drage alting i tvivl. -Er det godt?
Altid! Det er meget inspirerende.
Jeg nærmer mig wepa. Det kan jeg mærke.
Så får jeg styr på mit trick, og det vil glæde Leos fans. Og sponsorer.
Den er væk. Den var lige her.
Hvem er I?
Et: Du opførte dig megaunderligt, da jeg var til karate.
To: Ud af det blå kommer din ven og optræder til min fødselsdag.
Rigtig godt for resten.
Og tre: Inden festen tog jeg dig i at snuse rundt på mit værelse.
Hvad foregår der?
Wow. -Jeg er ikke dum. Jeg er lige fyldt ni.
Jeg synes, vi skal fortælle ham sandheden. Hvad synes I?
Tak, fordi du spurgte.
Ethan, vi kendte din onkel Oliver.
Det, jeg siger nu, lyder helt skørt,
men Oliver sendte os til festen, fordi han ville have dig til at give os sarkofagen.
Helt sikkert. -Det passer.
Jeg tror ikke på jer. I kendte ikke min onkel.
Venner?
Venner, hvad?
Giza, hvor de store pyramider ligger.
Du skulle se dem med Oliver. -Hvor ved du det fra?
Han fortalte alle, at han glædede sig til at tage sin yndlingsnevø med til Egypten.
En skrue? Der er en blomst på den.
Jeg tror, det er en lotus. Det er et af de ord, jeg har oversat.
Hvor har du den fra? -Jeg var på biblioteket med onkel Oliver.
Universitetets bibliotek? -Ja.
Han prøvede at opklare et stort mysterium.
Han fandt skruen på gulvet og syntes, det var mistænkeligt.
Han sagde, jeg skulle passe godt på den. -Kan du huske, hvor i biblioteket I var?
Jeg kan huske, at der var et maleri af en fugl.
Det var en stor hjælp, Ethan. Nu kan vi vist godt gå.
Gid vi kunne sige mere,
men Oliver havde grund til at holde det hemmeligt.
Det forstår jeg godt. -Tak, fordi du stolede på os.
Tillykke med fødselsdagen. -Jeg savner ham meget.
Det gør vi også.
Hvor var det trist? -Ja.
Vent. Skal vi ikke tage en snak med ham?
Jo, men jeg troede, du skulle være hos bageren inden kl. 15.
Det gør mig ondt med Oliver. -Tak.
Jeg ved, hvordan det er at miste nogen.
Der er krig, hvor jeg kommer fra. Syrien.
Min fætter døde sidste år, og jeg savner ham.
Det er svært.
Det er især svært på mærkedage, såsom fødselsdage.
Onkel Oliver og jeg tog tit hen i parken og legede, at vi var i Egypten.
Vi forestillede os, at rutsjebanen var en sfinks, og han brugte sin sjove stemme.
"Jeg er sfinksen, og jeg er meget sjov."
Det lyder ret dumt...
Ikke spor. Oliver var... "meget sjov."
Bare husk, at han aldrig for alvor forsvinder. Han vil altid være med dig.
Jeg troede, den var gået i stykker.
Du var god.
Han er en sød dreng.
Jeg når ikke frem til bageriet i tide.
Jeg må vel bare fortælle min far sandheden.
Far, har du varer på lager?
Ja.
Wow.
Den ser lækker ud.
Jeg har arbejdet på en libanesisk restaurant.
Syrisk mad er ikke så anderledes.
Er det bare mig, eller dufter den af blomster?
Det er rosenvandet. -Ja, det er det.
Sådan duftede der i min bedstemors køkken, når hun havde bagt.
Hr. Barnes, tusind tak. Vi skal nok betale dig.
Jeg giver, og tænk ikke mere over det.
Det kan jeg ikke tage imod. Jeg vil gengælde tjenesten.
Jamen så kan I rydde op her. Så er jeg glad.
Hyg jer til festen. -Tak.
Hej, hej, skat. -Hej.
Her dufter dejligt.
Jeg bliver måske lidt forsinket. -Helt i orden. Vi rydder op.
Ja.
Mor, må jeg lige tale med dig, når vi har ryddet op?
Selvfølgelig. -Okay.
Samir, hvorfor var du så længe om det? Vi blev bekymrede.
Jeg sagde jo, det var vigtigt, baba. Havde bageren namoura?
Faktisk ikke, nej.
Hvad?
Bare rolig.
Har du lavet den?
Jeg fik lidt hjælp.
Den ser pragtfuld ud, Samir. -Det var intet problem.
Ja! Jeg sagde det jo.
Nias far er firestjernet kok. Du bekymrer dig for meget, Samir.
Det er godt skrevet.
Tak. -Og meget overbevisende.
Men?
Men jeg er ikke sikker på, at du får den reaktion, du er ude efter,
med ét opslag på de sociale medier, selvom det er velformuleret.
Mor, det er derfor, du skal hjælpe.
Hvis du tager del i boykotten, vil folk lytte.
Den kan komme i nyhederne, for du er jo berømt.
Berømmelse er relativ.
Som universitetets rektor må jeg ikke tage del i en boykot mod en kiosk i området.
Det er upassende.
Upassende? Det er upassende, at ejeren har fordomme mod sorte.
Fint. Så organiserer jeg selv boykotten.
Mormor var med i Montgomery-busboykotten. Jeg fortsætter familietraditionen.
Det var en nøje planlagt aktion, der tog måneder at organisere.
Mor, jeg kan godt. Du behandler mig som et pattebarn.
Siden kvinden ringede til politiet for at anmelde dig,
har du ledt efter en måde at gøre modstand på.
Men du skal gøre det rigtigt.
Okay?
Lad mig præsentere dig for en studerende, jeg kender.
Han ved alt om antiracistisk aktivisme
og kan lede dig på rette vej.
Fint. -Du må ikke misforstå mig.
Jeg synes, du skal kæmpe.
Men du skal også vinde.
Tak, mor.
Det minder mig om søndagsmiddage derhjemme.
Min abuela lavede mad. Hele familien var samlet.
Toufik! Hej! -Hej.
Det er min ven Charli og min anden ven...
Glem det. Der er kun én ven.
Okay. Hyggeligt at møde dig, Charli. -Hej.
Samir, det er længe siden, jeg har set dig.
Hvad går du og laver?
Jo, altså, jeg har haft ret travlt med... med...
Med hvad?
De unge arkæologers klub. -Det er løgn. Jeg elsker arkæologi!
Fokuserer I på en særlig tid eller region?
Altså, vi kan godt lide dem alle sammen. -Nej, vi elsker dem alle sammen.
Hej. -Nia!
Lige i rette tid. Det er min ven Toufik. -Hyggeligt at møde dig.
Hvad er anledningen?
Det er en velkomstfest for en familie, der ankommer fra Tyrkiet.
Er de ikke syrere?
Jo, men da de forlod Syrien, måtte de bo i Tyrkiet, før de kunne komme hertil.
Ligesom os.
Hvorfor?
På grund af krigen i Syrien havde mange os en usikker tilværelse,
så vi måtte flygte til nabolandene, Tyrkiet, Libanon eller Jordan.
Vi var flygtninge og boede i en flygtningelejr.
Og der ventede vi på at komme til et nyt værtsland.
Kun ganske få kommer videre, men vi var heldige.
På den måde endte vi her i USA.
Wow.
Nia.
Det var pænt af din far at hjælpe med den namoura. Giv ham de her lækkerier som tak.
Det er altså ikke nødvendigt.
Jeg insisterer. -Tak.
Sikke en skøn aften.
Jeg ville ønske, jeg ikke skulle på arbejde, men sådan er det. Nyd festen.
Hvor arbejder din far? -Han er pedel på universitetet.
Gør han rent på biblioteket? -Ja.
Spørg, om du må tage med i aften.
Hvorfor? -Selvfølgelig.
Biblioteket er lukket, men nu kan vi komme derind.
Det er rigtigt. Så kan vi se, hvor skruen hører til.
Jeg prøver.
Har du fået styr på dit trick?
Nej, men det er tæt på. Det kan jeg mærke. Min hjerne dirrer.
Det sker altid lige inden et wepa- øjeblik.
Min far sagde ja.
Han var så begejstret for namouraen, at han havde sagt ja til alt.
Mød mig ved biblioteket kl. 20.
Jeg sender jer det nøjagtige sted og lukker jer ind.
Godt. Rolig nu.
Den er god.
Den er god! -Meget lækker.
Jeg må rose kokken. -Det skal jeg nok sige videre.
Far, hvorfor reagerede de sådan på namouraen?
I vores landsby drev Amiras familie bageri i flere generationer,
og de var mest berømte for deres namoura.
Og sidste år blev bageriet bombet og jævnet med jorden.
De savner bageriet og deres hjem meget.
Endnu en gang tak.
Det var ikke gået uden mine venner.
Wepa!
Du kom på et trick! -Nej.
Hvad er det så?
Siden jeg kom hertil, har jeg set så mange venlige gerninger
med den her som den allerbedste.
Det er ikke wepa at finde på et nummer, der skal opføres foran nogle folk i Miami.
Wepa er at holde op med at sige "wepa" hele tiden.
Jeg vil bare være en almindelig dreng igen.
Jeg vil hjem til La Vista. Jeg vil se min ven Amanda igen.
Jeg vil lave trylleshows sammen med hende for vores venner og familie.
Nu er det tid til mit forsvindingsnummer.
Vent! I aften kommer vi endelig ind på biblioteket.
Hvad med skruen og den blinde vinkel?
Vi har brug for dig. -Ikke længere. I ved alt det, I skal vide.
Jeg kommer til at savne dig. Du har lært mig så meget.
Du har lært mig mere.
Du mindede mig om, hvor meget jeg elsker trylleri.
Held og lykke, venner. Og uno, dos, tres...
Far?
Savner du vores hjem?
Jeg savner ikke konflikten. Jeg savner ikke ødelæggelserne.
Eller at være bekymret for dig og din bror.
Det giver mening. -Men andre ting savner jeg meget.
De travle gader, markedspladserne, lyden af musikken.
Hvad savner du?
Mine fætre og kusiner. Vores naboer.
At spille fodbold efter skole. -Minderne vil vi altid have, habibi.
Nu hvor vi er i sikkerhed her...
...kan vi skabe nye minder.
Okay.
Kom nu. Hovedindgangen er der.
Min far og jeg har gjort rent her. Bliv her, indtil jeg skriver,
og så mødes vi uden for arkivet, ikke?
Modtaget. -Den er i vinkel.
Se, Cowboy. Ham kender vi da.
Ja. Alt ser fint ud herinde. Lad os gå ovenpå.
Vi mangler kun fem rum.
Ét lille problem. Jeg glemte skraldespanden i det seneste rum.
Kan du finde tilbage?
Ja. Det er hurtigt klaret. -Vi mødes på lærerværelset.
Husk nu, at det eneste publikum, vi skal narre, er de tre sikkerhedskameraer.
Oliver, hvis du lytter med, så ønsk os held og lykke.
Nia!
Det var tæt på. -Vi må skynde os.
Men husk at blive i den blinde vinkel.
Der er ingen huller.
Se lige.
Den passer.
Jeg kan ikke se nogen huller her.
Der er ingen her. -Hvad er det egentlig?
Universitetets velgørere. -Det går langt tilbage.
Jeg må tilbage til min far. Vi har ikke mere tid.
"Vil man se det store billede, skal man kigge på tingene fra en ny vinkel."
Wepa.
De tre navneplader.
De rager længere ud end de andre.
"Mason Kenning."
"Lawrence Osgood."
"Granville Winthrop."
Hvem er de?
Jeg tager Winthrop. -Osgood klarer jeg.
Nia, du slår Kenning op.
Tekster af: Eskil Hein