SESAME WORKSHOP ПРЕДСТАВЛЯЄ
Олівер – дядько Ітана?
Ітан пов'язаний з «Красномовним селянином»?
Тепер я нервуюся ще більше.
Я виступаю вперше для хлопця, що сумує через смерть дядька?
А якщо я не куплю торт до 15:00,
мене врятує тільки диво.
Я не зовсім розумію, у чому річ,
але Олівер послав нас сюди знайти саркофаг.
Те, що всередині, наблизить нас до відповіді.
Отже, шоу має тривати.
Це буде катастрофа.
Не бійся. У разі чого Лео допоможе. Він невидимий.
Нізащо! Чарлі сама зможе. Їй допомога не потрібна.
Справді. Ти можеш. Дихай.
Вдихай носом, видихай ротом.
Добре.
Почнімо.
Саркофаг іграшковий.
Гей! Що ти робиш?
Вибач, що?
Ти той дивак з карате. А тепер ти тут.
Я друг фокусника Чарлі.
Чому ти в моїй кімнаті?
Я шукав туалет і заблукав.
Туалет там.
Послання від привида
Невелика проблема. Я знайшов саркофаг.
Це просто невелика шкатулка.
Чудово. А що не так?
Я його не забрав, бо мене помітив Ітан.
Повернуся під час виступу.
Є й більша проблема. Чарлі боїться.
Сховалася в туалеті й не хоче виступати.
Мені це знайомо. Це неприємно.
Ми готові, починайте.
Отже... -Гаразд.
...представляємо вам Чарлі!
Але перед Чарлі на розігріві виступить
Дивовижний Самір!
Що? -Треба було щось робити.
Без проблем. Я підкажу.
Я...
Допоможіть.
Як почуваєтеся?
Чудова перша фраза.
Чарлі, виходь.
Ти не розумієш.
Я не можу.
Твоя карта...
Чирвова дев'ятка. -Ні.
Піковий валет.
Він жартує.
Скажи: «Я бачу лише...»
Я бачу лише...
«...джокера і...»
...джокера і...
Круто.
Чирвову дев'ятку!
Так. -Дякую.
Мабуть, треба зробити щось не таке видовищне.
Щоб не затьмарити головне шоу.
Логічно.
Не знаю, що сталося, але вийди на сцену.
Я злюся на тебе.
Що? -Це правда.
Чому? Ти ж хочеш бути фокусником.
Авжеж хочу, але ти не мала права домовлятися про виступ,
не спитавши мене.
Це мій перший виступ. Це важливо.
Я мала діяти. Не було часу.
Написати смс?
Я не думала, що ти відмовишся.
Я все розумію.
Ти розумна, у тебе часто бувають добрі ідеї.
Але не вирішуй за мене і Саміра,
не спитавши нас.
І це не лише через виступ, а завжди.
Самір це сказав мені вчора.
Я мала подзвонити і спитати про виступ. Вибач.
Вибачаю.
І я справді вважаю тебе розумною,
у тебе багато добрих ідей.
Але іноді... -Іноді вони губляться
серед поганих ідей, які я висловлюю вголос.
Так.
Так, це я теж чула.
Тепер я прислухатимуся до внутрішнього голосу.
А я краще добиратиму слова.
Домовилися.
Супер. Ти будеш виступати?
Що, як я облажаюся?
Не облажаєшся.
Я вірю в тебе, тому й попросила.
Привіт, діти, я Чарлі. Рада вас бачити!
Хто любить фокуси?
Я! -Я!
Ура! Показати вам фокус із мотузкою?
Піду нагору.
Ні, будь тут. Підтримаймо Чарлі. -Так.
Фокус із хусткою.
Вибери будь-яку карту.
Пікова вісімка. -Що?
Раз, два, три. Отак.
Це тобі.
З днем народження!
І дякую! -Ого!
Вепа!
З днем народження! -Так!
Ух!
Чарлі, було супер. -Чудово!
Дякую. -Найкраще те, що ти була собою.
Я так стараюся вразити всіх, але треба просто бути собою.
Ти змусила мене задуматися.
А це добре?
Звісно! Це надихає.
«Вепа» близько. Я відчуваю.
Я придумаю фокус, і фанати Лео будуть раді.
Як і спонсори Лео.
Він зник. А був тут.
Хто ти?
По-перше, ти дивно поводився на карате.
По-друге, твоя подруга
виступає на моєму дні народження.
До речі, дуже вдало.
І по-третє, перед святом ти заліз у мою кімнату.
Що це все означає?
Ого.
Я не ідіот. Мені вже дев'ять років.
Думаю, треба сказати йому правду. Згодні?
Дякую, що спитала.
Ітане, ми знали твого дядька Олівера.
Те, що я скажу, прозвучить дивно,
але Олівер прислав нас на свято,
щоб ти віддав нам саркофаг.
Ага, аякже. -Це правда.
Я вам не вірю. Ви не знали мого дядька.
ГІЗА
Що?
Що таке?
Гіза, місто, де піраміди.
Ви з Олівером туди збиралися.
Як ви знаєте?
Він казав, що хоче повезти улюбленого племінника в Єгипет.
Болт? З квіткою.
Здається, це лотос. Це одне зі слів, які я переклав.
Де ти це взяв?
Я був у бібліотеці з дядьком Олівером.
В університетській? -Так.
Він сказав, що розгадує важливу загадку.
Він знайшов на підлозі болт, який здався йому підозрілим,
і попросив мене сховати.
Пам'ятаєш, де саме ви були?
Біля великої картини з птахом.
Ти нам дуже допоміг, Ітане. Ми можемо йти.
Ми б сказали більше,
але Олівер недарма тримав це в таємниці.
Я розумію.
Дякуємо за довіру.
З днем народження.
Мені його бракує.
Нам теж.
Як сумно. -Так.
Хіба не треба з ним поговорити?
Треба, але ти маєш купити торт до 15:00.
Співчуваю щодо Олівера.
Дякую.
Я знаю, як воно – втрачати близьких.
На моїй батьківщині, у Сирії, триває війна.
Торік загинув мій кузен, я за ним сумую.
Це дуже важко.
А на свята, на дні народження ще важче.
Ми з дядьком Олівером ходили в парк і гралися, ніби ми в Єгипті.
Ми вдавали, що гірка – це сфінкс, який говорить смішним голосом.
«Я сфінкс, я сфуже сфішний».
Це тупо, але...
Аж ніяк. Олівер був... «сфуже сфішний».
Пам'ятай, він завжди поблизу.
Він завжди буде з тобою.
Я думав, рамка зламана.
Ти молодець.
Він добрий хлопчик.
Я не встигну в пекарню.
Мабуть, доведеться сказати батькові правду.
Тату, ти купив продукти?
Так.
Ого.
Яка краса.
Після коледжу я працював у ліванському ресторані.
Сирійська кухня дуже схожа.
Торт справді пахне квітами?
Це трояндова вода. -Так.
На бабусиній кухні пахло так само,
коли вона пекла.
Містере Барнс, дуже дякую. Ми заплатимо.
Я пригощаю. Крапка.
Я так не можу. Треба вам віддячити.
Тоді приберіть у кухні, і я буду радий.
Розважтеся на вечері. -Дякуємо.
О, люба. -Привіт.
Як смачно пахне.
Я підійду пізніше.
Не страшно. Ми приберемо.
Так.
Мамо, можна поговорити з тобою після прибирання?
Звісно. -Добре.
Саміре, чому так довго? Ми хвилювалися.
Я пояснив тобі, наскільки це важливо. У пекарні була намура?
Взагалі-то, ні.
Що?
Не турбуйтеся.
Це ти спік?
Мені допомогли.
Яка краса, Саміре.
Дякую.
Так! Я ж казала!
Тато Нії – шеф-кухар.
Дарма боявся, Саміре.
Написано чудово.
Дякую.
І дуже переконливо.
Але?
Але навряд чи ти отримаєш бажану реакцію,
написавши один пост, хай навіть такий красномовний.
Тому мені потрібна твоя допомога.
Якщо ти приєднаєшся до бойкоту, тебе послухають.
Може, це потрапить у новини, ти ж відома.
Слава – річ відносна.
Як ректор університету,
я не можу бойкотувати магазин біля кампусу.
Це неприйнятно.
Неприйнятно?
Неприйнятний його расизм щодо чорношкірих.
Добре. Я сама організую бойкот.
Бабуся бойкотувала транспорт у Монтгомері. Я продовжу традицію.
То була спланована акція, яку готували кілька місяців.
Мамо, я можу це зробити. Я вже не маленька.
Послухай.
Та жінка викликала поліцію,
і ти шукаєш способів відплати.
Але зроби правильно.
Добре?
Я познайомлю тебе зі студентом,
який знає все про антирасистський рух
і підкаже, що робити.
Добре. -Зрозумій мене правильно.
Я хочу, щоб ти боролася,
і хочу, щоб перемогла.
Дякую, мамо.
Це дуже нагадує мені наші недільні вечері.
Бабуся готувала, збиралися всі рідні.
Тофік! Привіт! -Привіт.
Це моя подруга Чарлі та друг...
Ні, тільки подруга.
Ясно.
Радий знайомству, Чарлі. -Привіт.
Саміре, ти давно не ходиш у громадський центр.
Ти зайнятий?
Так, я зайнятий у...
Де?
У клубі археологів.
Це ж треба! Люблю археологію!
Ви вибрали для себе якийсь час чи регіон?
Ну, нам подобаються всі.
Не так. Ми любимо всі.
Привіт. -Ніа!
Якраз вчасно. Це мій друг Тофік.
Дуже приємно.
З якої нагоди свято?
З Туреччини прибула нова сім'я, ми їх вітаємо.
Вони не сирійці?
Сирійці, але щоб приїхати сюди,
вони мали пожити в Туреччині.
Так само, як ми.
Чому?
У Сирії війна, там небезпечно,
багато хто втік у сусідні країни: Туреччину, Ліван, Йорданію.
Ми були біженцями і жили у таборі для біженців.
Ми чекали, поки якась країна нас прийме.
Мало хто виїхав звідти, але нам пощастило.
І тепер ми в Америці.
Ого.
Ніа.
Дякуємо твоєму батькові за намуру.
Передай йому це на знак подяки.
Ого. Не треба, справді.
Я наполягаю.
Дякую.
Вечір чудовий,
та, на жаль, мені треба на роботу.
Розважайтеся.
Де працює твій батько?
Прибирає в університеті.
Він прибирає бібліотеку?
Так.
Іди сьогодні з ним.
Навіщо? -Точно!
Бібліотека зачинена, туди можна потрапити тільки так.
Твоя правда. Треба зрозуміти, звідки болт.
Я спробую.
Ти придумав фокус?
Ні, але ось-ось придумаю. Я відчуваю поколювання в мозку.
Так завжди буває перед «вепа».
Батько погодився.
Він так зрадів намурі, що згоден на все.
Зустрінемось у бібліотеці о 20:00.
Я напишу вам точне місце зустрічі і впущу вас.
Спокійно.
Як смачно.
Як смачно! -Чудово.
Подякуй кухареві.
Обов'язково.
Тату, чому вони так реагують на намуру?
У моєму рідному селі
родина Аміри мала пекарню,
намура була їхнім фірмовим десертом.
Торік пекарню розбомбили.
Вони дуже сумують за пекарнею і за домом.
Дякую тобі знову.
Мені допомогли друзі.
Вепа!
Ти придумав фокус? -Ні.
А що сталося?
Прибувши сюди, я побачив багато виявів дружби,
найдивовижніший з них цей.
«Вепа» не в тому, щоб придумати ілюзію
для модного шоу в Маямі, яке дивитимуться незнайомці.
«Вепа» – це перестати казати «вепа» так часто.
Я хочу знову стати звичайним хлопцем.
Хочу повернутись у Ла-Віста, знову побачити Аманду.
І я хочу з нею показувати фокуси друзям і рідним.
А тепер мені пора зникнути.
Стривай! Сьогодні ми потрапимо в бібліотеку.
Так. Як щодо болта і сліпої зони?
Ти нам потрібен! -Тепер ні.
Ви знаєте все, що треба.
Я скучатиму. Ти мене багато чого навчив.
Ти теж мене навчила.
Ти нагадала, як дуже я люблю фокуси.
Удачі, друзі. Раз, два, три...
«ВЕЛИЧНИЙ ЛЕО» ПАБЛО КАРТАЯ
Тату.
Сумуєш за батьківщиною?
Я не сумую за конфліктом і за руйнуванням.
Тепер я не боюся за тебе й за брата.
Логічно.
Але є те, за чим я сумую.
За людними вулицями, ринками, звуками музики.
А ти за чим сумуєш?
За кузенами. За сусідами.
Ми грали у футбол після школи.
Ці спогади залишаться з нами.
Але тепер ми тут, у безпеці,
й можемо мати нові спогади.
Добре.
ПАПІР
Заходьте. Ось головний вхід.
Ми з татом тут уже прибрали.
Коли я напишу,
зустрінемося біля архіву. Добре?
Ясно. -Супер.
Ковбою, це наш знайомий.
Тут порядок. Ходімо нагору.
Ще п'ять аудиторій.
Є одна проблема. -Що?
Я забув свій смітник.
Пам'ятаєш, де він?
Так. Я швидко. -Зустрінемося на кафедрі.
Добре.
Пам'ятайте:
нам треба обдурити лише три відеокамери.
Олівере, якщо ти чуєш, побажай нам удачі.
Ніа!
Ледь не попалися. -Швидше.
Але не виходьте зі сліпої зони.
Отворів нема.
Дивіться.
Однакові.
Не бачу отворів по цей бік.
Тут немає. -Що це взагалі?
Жертводавці університету. -Їх багато.
СТІНА ПОШАНИ ВІКФОРДА
Треба вертатися до тата. Часу немає.
«Щоб побачити всю картину,
подивіться під іншим кутом».
«Вепа».
Ці три дошки
вищі за інші.
«Мейсон Кеннінґ».
«Лоренс Осґуд».
«Ґренвіль Вінтроп».
Хто вони такі?
Я почитаю про Вінтропа. -Я про Осґуда.
Ніа, а ти – про Кеннінґа.
МЕЙСОН КЕННІНҐ
ЛОРЕНС ОСҐУД
ҐРЕНВІЛЬ ВІНТОРП
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк