ОРИГІНАЛЬНИЙ АНІМЕ-СЕРІАЛ NETFLIX
СМАК НЕПОКОРИ
Навіть без показної могутності всередині я все ще лев із клану Сісі-Гумі.
Лишається єдиний спосіб поставити крапку в наших стосунках.
Босе.
Я казав, що мені з вами було легко.
Але це не зовсім так. Насправді, я був щасливий.
Луї, ти мене врятував.
Якщо ти не застрелиш мене, я зжеру тебе.
Цілься на мій голос і стріляй.
Не можу, Ібукі.
Не можу тебе застрелити.
Не можеш, значить. Ну тоді…
Ібукі…
Ібукі. Агов.
Відкривай очі. Ти лев, чи хто?
Ану не помирати, Ібукі!
Я, Фрі, зміг власноруч захистити боса.
Чому ти це зробив?
Ібукі, мені геть не шкода, що я пристрелив тебе.
Я ж тобі пообіцяв, хіба не так?
Пообіцяв?
Якщо Ібукі з'їде з глузду і спробує з'їсти вас,
я пообіцяв застрелити його без вагань.
Він хотів мене з'їсти не тому, що з'їхав з глузду!
А тому, що я сказав йому, що йду з клану.
Як член Сісі-Гумі, він не міг інакше, він мав розібратися з босом один на один.
Прошу вас навіки забути дорогу на Чорний ринок.
Бо якщо дійде до того, що вб'ють і вас, смерть Ібукі виявиться даремною.
Що будемо робити, Леґосі?
Цей красень уже всередині мене.
Це все неправда…
Він у двох кілометрах звідси, на смітнику біля тунелю.
І в нього ліва рука поранена.
Обмазався кров'ю Піни, думав, що можеш мене обдурити,
але прорахувався.
У мене всередині є сховище. В ньому я зберігаю запахи тих, кого хочу захистити.
Ми обоє - хижаки, яких переповнює кохання до травоїдних.
Ми схожі.
Я не такий, як ти!
Не має значення, чого ми хочемо, захищати травоїдних чи їсти,
за свою силу хижаків ми неминуче розплачуємося самотністю.
Я почуваюся щасливим. Твоя плоть і кров заповнять мою самотність, бо вони твої.
Самотність Різа і моє его.
Я не дам тобі зжерти моє его.
Як і думав, м'ясо в тебе занадто жорстке.
Стривай-но, ти що, теж їв м'ясо?
Різе, ти зовсім не розумієш.
Тільки одна річ має істинну цінність…
це повага до життя.
Ми з Темом - найкращі друзі.
Я не дозволю якомусь довбню ображати нашу дружбу.
Ти вбив і з'їв Тема!
Ти сам усе зруйнував!
Не хвилюйся, Теме.
Я заткну йому пащу!
Леґосі.
Так, ось так.
Істоти за крок від смерті стають м'якими, майже як рідина.
Але ти й досі вперто пручаєшся.
Ну? Леґосі?
Ти все ж живий.
І що з того?
Зараз чого б тобі про мене хвилюватись?
І то правда.
Але знаєш, я обов'язково маю сказати тобі дещо.
Насправді, я все розумію.
Коли я їв Тема, дружби між нами ніякої не було.
Я вбивця-пожирач, що діяв суто у власних інтересах.
Різе.
Почекай секунду.
Я хочу більше подробиць.
Ми ж зараз б'ємось до самої смерті!
Я розумію.
Але зараз я б краще тебе послухав.
Ні, ти все-таки несповна розуму.
Але мені хотілося про це поговорити.
Перерва теж зайвою не буде.
Два брати-монстри лежать пліч-о-пліч. Оце так іронія.
Монстри? Хіба ми монстри?
Так мені сказав Тем у ту ніч.
«Усі хижаки - монстри, всі до одного».
Як не дивно, мене це не шокувало.
Він ніби побачив мою найпотаємнішу сутність, обійняв мене цими словами.
Я був настільки щасливий,
що перетворив пам'ять про те, як я зжер Тема, на найприємніший спогад.
По суті, всі хижаки - монстри, це їхня природа, Леґосі.
Як же прикро.
Обличчя і голос Тема майже стерлися з пам'яті,
але я досі дуже чітко пам'ятаю його запах та смак.
Я б, напевно, став таким, як Різ.
Якби мені не допомогли ті, хто поруч,
мабуть, моє шалене кохання до Хал закінчилось би тим, що я б її теж з'їв.
От вона, наша світла юність хижаків.
Знаєш, мою віру більше не похитне ніщо.
Що ж, час продовжити?
Такі кігті та ікла хижаки мають лише щоб полювати й пожирати здобич.
Твій смак я теж до кінця життя не забуду.
Ні, Різе.
Кігті та ікла ми маємо для того, щоб захищати те, що для нас найцінніше.
Бачу, ви тут розважаєтесь.
Луї…
Виглядаєш жахливо. Пожирання - остання річ, яку я хотів би побачити.
Стули пельку!
Виявляється, мої роги - не тільки інструмент для зваблювання дівчат.
Ти таки прийшов за мною, Луї.
Дуже дякую тобі.
Не думав, що так зустрічатиму останній Новий рік.
Тільки ми ще не поставили крапку, я маю повернутися.
Ти геть здурів?
Яку ще крапку?
На тобі живого місця нема.
Ні для мене, ні для нього вже неважливо, хто переможець, а хто переможений.
Ми з ним обоє хижаки, і зараз один спосіб життя зчепився з іншим.
Я мушу боротися з ним до кінця.
Я несу відповідальність за власний гнів.
Відповідальність?
Чому ти не береш на себе відповідальність за свою силу?
Скільки ще ти триматимеш у голові ті мої слова?
Луї.
Через те, що ти був поруч,
я й не перетворився на монстра.
Луї, ти мене врятував.
Заспокойся. Візьми себе в руки.
Навіть якщо це правда, ти добровільно йдеш на смерть, щоб це довести?
Ховаєш справжні наміри.
Демонструєш єдиний спосіб життя хижака?
Добре. Правильний тон. Хай серце буде, немов кремінь.
Ви хижаки, ваші тіла сильні, але інстинкт самозбереження дуже слабкий.
Так сильно бажаєш померти? Роби як знаєш, помирай.
Луї…
Просто йди, давай.
Що зі мною?
Я не можу перестати плакати.
Мені аж бридко від себе.
Я побуду тут… ще трохи.
Це в мене перший раз, скільки себе пам'ятаю, перші сльози.
Вони що, так і не припиняться?
Через умови життя досі плакати мені було зась.
Щоб стати сильнішим, щоб вижити,
я коїв злочини - один за одним.
Зрештою, я приніс у жертву того, хто мені був дорожчим за всіх.
Усе тому, що насправді я такий слабкий.
Леґосі.
Ти сильний.
Ти хочеш закінчити з Різом?
Я не маю права тобі заважати.
Пробач.
Усе гаразд.
Але ти зараз у настільки понівеченому стані, що, напевно, загинеш.
Досить з мене. Я не хочу ще раз бачити, як помирає мій дорогий друг.
Те шмаркате оленятко й досі ридає всередині мене на Чорному ринку.
Я тебе визволю.
Ти тепер вільний.
Ти більше не слабкий.
Їж мене, Леґосі. Я дам тобі силу для боротьби.
Що?
Не хочу бачити, як ще й ти помреш.
Швидше їж мене, щоб перемогти.
Я ж спеціально тренувався, щоб бути сильнішим без м'яса.
Ти сам знаєш, що в цієї сили є межа.
Годі бути таким ідеалістом.
Я збуджу твій апетит.
Що це за число?
Моє прокляття.
Зніми з мене його, Леґосі.
Так нечесно, Луї.
Проте той самий Луї оголив переді мною свою слабкість,
я мушу її прийняти.
«Я з'їв тебе, тому що ти попросив».
Безглузде виправдання, я не хочу його промовляти, Луї.
Я мав повністю відмовитись від м'яса,
прокладаючи власний шлях безпечного і неагресивного вовка.
Так я вважав.
Луї, я тебе з'їм тільки тому, що сам цього хочу.
Так нормально?
Ну що ж, якщо на таких умовах ти згоден це зробити.
Клянуся. Я в жодному разі не дозволю, щоб це було даремно!
Почнемо?
Роби все, що необхідно.
Ти справді його з'їв, того Луї?
Я й не знав, що ви з ним так близько дружили.
Отже, тепер ти став геть таким, як я.
Луї на небесах говорить про тебе теж саме.
Він живий.
Він тут, поруч.
А ще, він всередині мене.
Леґосі, давай!
Луї, я відчуваю, як частина тебе заповнює мене зсередини.
Наче заборонені магічні сили.
І сьогодні вночі я їх використаю.
Леґосі.
Стань героєм.
Зв'язок хижака з травоїдним.
Моя дружба з Темом не призвела ні до чого путнього.
Саме тому я вважав, що вона набагато сильніша за будь-які думки.
Але навіть якщо один із них з'їв, а іншого з'їли,
зв'язок між ними двома тільки міцнішає, він сильніший у рази.
Теме, коли ти говорив зі мною, ти посміхався мені,
навіть тоді, коли твоє життя було на кону.
Цікаво, якщо я б тобі сказав це, поки ти був ще живий, чи змінило б воно щось…
«Дякую, Теме»?
Різе.
Здається, Новий рік почався.
Вітаю з Новим роком.
Мабуть, зараз це недоречно.
Перемога за тобою, Леґосі.
Розбите серце, з яким я прожив весь рік, сьогодні знову повертається до життя.
Невже існують звірі
з таким чистим поглядом, навіть після того, як з'їли м'ясо?
Ти все ж зміг втілити в життя…
істинну дружбу між хижаком і травоїдним.
Агов, Різе.
Які слова я зазвичай говорю в такі моменти?
Слова вищості й переваги?
Зневажливі слова, щоб його принизити? Ні.
Більше не буду розмовляти з хижаками, вживаючи ще чиїсь слова.
Вчинку, який ти здійснив, немає виправдання,
але пробач мені, що я раніше не помічав, наскільки тобі було самотньо.
Луї…
Луї! Тобі негайно треба в лікарню.
І ще, дозволь мені побути ввічливим і сказати тобі.
Дякую за смачну їжу, Луї.
Я радий, що першим і останнім моїм м'ясом було твоє.
Ці хижаки… з якими я зблизився…
мабуть, постійно тепер втручатимуться у моє життя, як-от зараз.
Витри морду як слід і посміхнись. Маєш вигляд злочинця.
Вибач.
Слабкість жертв, їхній біль.
Це прокляття, накладене іклами хижака, можна було зняти тільки іклами хижака.
Ці ікла нарешті позбавили мене цього прокляття.
Після цього швидка встигла відвезти Луї у лікарню, де йому врятували життя.
Мене з Різом заарештували, як убивць-пожирачів.
Проте, всі свідчили на мою користь, тому мене відпустили.
СУДИМІСТЬ ЗА ПОЖИРАННЯ
Тепер живу з судимістю, здається, через це мені тяжко буде.
Але завдяки зустрічі з Хал та Луї,
кайдани, в які я себе сам закував, стали моїм справжнім скарбом.
Хал…
Що?
Я йду зі школи.
Чому?
Краще не пояснювати.
Так нечесно.
Твоє обличчя все в подряпинах.
І не хочеш пояснювати, чому йдеш.
Ну… пробач.
І взагалі, я вже втомилася за тебе постійно хвилюватись.
Але такий у мене спосіб життя.
Нехай я на узбіччі, я все одно живу, махаючи хвостом.
У світі ще стільки всього, чому доведеться навчитися.
Знайдемо мені спосіб життя.
Може, почати з кимось зустрічатись?
Що? Яке зустрічатись…
Таке. Тоді скажи, що ти тепер будеш робити, Леґосі?
Що я буду робити?
-Тепер я про це добре подумаю. -Добре подумаєш?