Idag har vi Letitia Wright.
-Fantastiskt. -Fantastiskt.
Jag älskar hennes konst.
Vackert.
Tamara Lawrance.
Herregud. Nadine Marshall.
Jodhi May.
Herregud. Treva Etienne.
Okej.
-Michael Smiley. -Älskar det namnet.
Han får mig alltid att le.
-Jack Bandeira. -Amarah-Jae St. Aubyn.
Och vi själva:
Eva-Arianna Baxter och Leah Mondesir-Simmonds.
De låter helt otroliga. De är så underbara.
Jag vet.
De tysta tvillingarna.
Testar. Ett, två. Ett, två.
Välkommen till Radio Gibbons
Gibbons, G-G-G-G-Gibbons
-Gibbons, Gibbons, G-G-G-G-Gibbons -Ha en bra dag
Klockan är 17:00.
Vi är programledarna June och Jennifer,
och ni lyssnar på...
"Levande fakta om livet."
Idag ska vi diskutera hur man hanterar en skilsmässa.
Ja, separationer kan vara jobbiga.
Svåra, men möjliga med högburet huvud.
-Även om man har gift sig med en Skorpion. -Nej. Gör inte det.
Nästa gång, satsa på Vågen. De är artiga och omtänksamma.
Mäns lidande.
Män förblindas av oss och ser kvinnor som överlägsna.
Och de snärjs av en plågsam väv av smärta,
fylld av ilska och desperation.
Det kanske får dig att minnas
att män hatar kvinnor men kan inte leva utan dem.
Är det möjligt att älska någon så mycket
att man inte tål henne
och samtidigt vill se henne död?
Jag antar att kärlek kan vara destruktiv.
Vi går vidare. Vi tar en paus med...
-"Hot Love" av T. Rex... -"Hot Love" av T. Rex.
...denna fina måndagseftermiddag.
Titta på alla som ringer, Jenny. De älskar oss.
Ja!
Middag.
JAG - DU OCH JAG VI
-Du förlorade. -Nej, det gjorde jag inte.
-Jo, det gjorde du. -Nej, det gjorde jag inte.
Jo, det gjorde du!
Du rörde på dig.
Jag vinner. Du förlorar.
Du ljuger.
Jag rörde mig inte.
Du förlorade.
...tävlingen. Svaret var Fleetwood Mac från LP:n Fleetwood Mac, "I'm So Afraid".
Då har vi vår vinnare av t-shirten, Geoff Waller...
Man finner aldrig glädje om man vill vara ensam.
Jag är hemma. Är alla okej?
Aubrey, ta något att äta. Jag måste byta på Rosie.
Hur var er dag, tjejer? Va?
-Hur var skolan? Bra? -David, Greta, kom.
Ja, okej. Kommer.
Det blir en god middag, eller hur? Tallrikar...
Ät upp all maten, okej?
David, kan du svara?
Vill du ha ärter? Ja?
Vill du ha ärter, gumman?
Ja. Mamma ska ge dig ärter idag.
Okej.
Har ni läxor idag, tjejer?
Inte?
-Jag hör inget svar. -Greta, lägg av.
Nu får de skärpa sig.
BOLLSPEL OCH CYKLING FÖRBJUDET
Ett gånger sex är sex.
Två gånger sex är 12.
Tre gånger sex är 18.
Fyra gånger sex är 24.
Bu!
Svälj det!
Vi är klara, Catherine Jenkins. Spring iväg.
Nästa.
Kan ni hålla masken, tror ni?
Bara en.
Är du rädd?
Du, då?
Är du rädd?
Doktor Rees anser att det här är ett problem som skolan inte klarar av.
Försök förstå, jag har 1 500 elever.
Jag har fullt upp med dem som ställer till problem.
Jag kan inte göra mycket med dem som inte kommunicerar.
Vi gjorde inget fel med dem. De var perfekta.
De skrattade.
De pratade med mig. Men det blev alltmer sällan.
Men inget hände. Det var inga problem.
-Är ni ursprungligen från Barbados? -Ja.
RAF flyttade oss till Storbritannien.
Jag är flygledare.
Vi fick höra: "Låt dem gå i en vanlig skola.
Det löser sig i puberteten."
De behöver en bra utbildning.
De behöver gå i skolan.
De pratar hela tiden i sitt rum. De är bara blyga.
Mrs Gibbons, snälla ni.
De fungerar inte i en vanlig skola om de inte talar engelska.
Vi får flytta dem till en särskola.
Vi kan få dem att prata.
Kom nu.
Kom igen nu. Det är en ny chans.
Hej, June. Hej, Jennifer.
Jag heter Tim Thomas.
Jag är er lärare.
Okej.
Jag har spelat in några frågor,
och jag har lämnat utrymme för er att svara.
Men om ni inte vill svara på mina frågor eller om ni inte gillar frågorna,
så får ni väldigt gärna skälla på mig:
"Mr Thomas, era frågor är usla."
Okej?
Jag stänger dörren.
Vad tycker ni om er nya skola?
Har ni några hobbyer?
Tycker ni om katter?
Vilken typ av musik lyssnar ni på?
Vad gillar ni att göra på fritiden?
Hur skulle ni beskriva era personligheter?
Hallå!
Svartingar!
Vilket är ert favoritämne?
Vilket gillar ni bäst, sol eller regn?
Jennifer, June, har ni haft något husdjur?
Inky, Pinky, Perkins och Polly
Två papegojor som var pigga och glada
Men Perkins dog Och Polly grät
Stackars lilla Perkins och Polly
Inky, Pinky, Perkins och Polly
Två papegojor som var pigga och glada
Men Perkins dog Och Polly grät
Stackars lilla Perkins och Polly
Det var en gång två papegojor som bodde i en djurpark.
Varje dag kom folk till djurparken för att se papegojorna.
Ibland retade papegojorna de pratande människorna,
och ibland hade de faktiskt en konversation, bara de två.
Folk stod där nästan hela dagen
och lyssnade på papegojorna.
Folket tyckte att det var konstigt
att två papegojor pratade lika bra som människor.
Papegojorna som hette Polly och Perkins,
pratade ofta om sin längtan efter att återvända till sitt hemland
Ibland bad de åskådarna att öppna buren och släppa ut dem.
Folket skrattade ofta och trodde att papegojorna skämtade.
Några av barnen som tittade på
frågade föräldrarna om de fick ta med sig papegojorna hem.
Ibland, innan föräldrarna hann svara,
sa en papegoja vänligt: "Vi är inte till salu."
Och det andra papegojan sa samma sak.
"Vi är inte till salu."
Jag är en väldigt stor man och jag kommer för att ta er.
Nej, det kan du inte. Du tar oss ingenstans.
Jo, det ska jag.
Nej. Försvinn. Försvinn.
Det kommer att bli jättegott.
Nej, du får inte äta upp oss. Vi smakar inte gott.
Jag ska ta er.
Nej. Försvinn.
Ta oss inte. Ta oss inte härifrån.
Nej, nej, nej, nej! Nej!
Jag köper deras lever för 300 pund,
och sedan är hjärtat bara värt ett pund och jag ska äta det.
Och det ska bli gott och varmt.
Jag rör mig, du följer.
Jag följer, du rör dig.
Du rör dig, jag rör mig.
Jag följer, du rör dig.
Ni gör det jättebra.
Du, mig, vi, jag. Följ mig, annars dör du.
-Kom! -Jenny!
Jennifer, varför gjorde du så?
-Är du oskadd? -Är du okej?
Jennifer, varför gjorde du så?
Jag ska vara rakt på sak.
Om det finns något ni vill kommunicera till mig,
är det bäst att ni säger det nu.
Ni förstår, jag...
Jag tror att ni har dåligt inflytande på varandra.
Det kan vara en idé att sära på er ett tag.
En av er får åka till doktor Floyds internat,
som inte är långt härifrån, och den andra stannar här.
Vad säger ni?
Tänker ni säga något?
Okej, jag...
Jag lämnar rummet...
så får vi bestämma vem som ska vart.
Okej?
Jag väntar här ute.
Jag ger dem några minuter.
Jag hatar dig!
Nej!
Du är ingen!
-Du är Jennifer! Du är jag! -Flickor, sluta! Sluta!
Du är snart hemma igen, June.
Tillsammans för alltid, för evigt.
Tillsammans för alltid i tystnad.
Du och jag.
Jag och du.
Kom igen, June.
Gör det för din skull.
Gör det för vår skull.
Gör det för min skull.
Gör det för vår skull.
Snälla.
-Hallå! -Jennifer!
Jennifer, stanna!
Hör du, kom nu!
-Kom tillbaka. -Lugn.
Nu räcker det.
Jag har tagit med June hem.
Okej.
Ute faller snö I spiltan Blacken står
Och äter lugnt sitt hö När ljudet honom når
God jul, vovven.
Alla kommer.
Jag vill att vi sitter med dem. Äter med dem.
Vad säger du?
Vi måste välja rätt ögonblick.
-Gloria, maten ser härlig ut. -Tack.
David, hämta juicen.
Mark, lägg presenterna där borta.
Kom, så får vi se bebisen.
Titta på henne. Titta.
-Jag kan inte sluta titta. -Kom och titta.
Kom och var med familjen.
Fin, va? Titta.
Den här.
Ska jag lägga presenterna under granen eller på bordet?
-På bordet. -Okej.
Och...
Bebisen kanske är vegetarian, men jag gjorde en kalkon.
-Är den okej? -Ja.
Och här har vi familjen.
Vi har en mamma...
en pappa,
Lucy, Suzie och Thelma Crazy.
Så vi går in i vardagsrummet och säger...
-God jul. -God jul.
Jag sa det lite långsamt, men jag gör som du.
Okej, lite snabbare, då.
-God jul. -God jul.
Gå upp och visa tvillingarna bebisen.
De vill gärna hålla henne.
Vad gör de hela dagarna nu när skolan är slut?
Musik, läsning, du vet.
-Så, precis som förut. -Nej.
Nej. Ta med henne upp.
Jag tror att de har gjort några dockor åt henne.
David, jag saknar en gaffel.
Ett ögonblick.
Vad fan?
Och ta med tallrikarna.
Okej, jag tar med dem.
Hej.
Tvillingar.
Jag har med mig Helen Marie.
-God ju... -God ju...
God jul.
Det här är Helen Marie.
Ni kan få hålla henne.
Mamma sa att ni har gjort en present.
June?
Jennifer, vad har du i handen?
Är det till Helen Marie?
Det ser fint ut.
Jag försöker.
Ni kan väl säga något.
Inte?
Ni har varit en börda i hela mitt liv.
En skam för hela familjen.
Ni kan ruttna bort här inne.
I ert äckliga lilla rum,
med allt hopknölat papper och halväten mat.
Det är sista gången jag anstränger mig.
Jag har fått nog.
Mark, vi åker nu.
-Vad hände? -Vi åker nu.
-Sa tvillingarna något? -Ja, mamma.
De sa: "God jul. Frid på jorden. Vi älskar dig."
Åh, herregud.
Gloria, gråt inte. Det är okej.
Efter julen hängde mörka moln över familjen Pallenberg.
John Delroy Pallenberg
är en kirurg, vars fru, Michelle Delroy Pallenberg,
redan har förlorat två barn på grund av ett medfött hjärtfel.
Tråkigt nog, har deras senaste barn, Wayne Shane,
diagnostiserats med samma hjärtproblem,
och har bara två veckor kvar att leva.
Doktor Pallenberg tar till hjältemodiga åtgärder för att rädda sitt barn.
"Michelle, vi vill båda att barnet ska leva, eller hur?"
Michelle nickade. "Ja, John, det vill vi."
"Så Bobby ska ordna det åt oss, för annars kommer vår son att dö."
Michelle tittade en stund på Bobby.
Hans stora, bruna ögon verkade märkligt bekymrade,
som om att han hade anat något listigt...
besynnerligt.
En tung tystnad sänkte sig över rummet,
tillsammans med skuggliknande viskningar om en växande hemlighet.
Skrivarskolan.
"En korrespondenskurs i kreativt skrivande
förbättrar din stil och hjälper dig att sälja dina berättelser."
-Jenny. -Vänta.
Det står "anmälningsavgift 89 pund".
Hur ska vi ha råd med det?
"För att bli antagen på kursen, skriv inte om följande:
Redaktörer gillar inte fyllon, galningar, knarkare,
prostituerade och författare, lama eller deformerade huvudkaraktärer,
otrevliga barn, tonåringar som röker och dricker.
Andra saker som ogillas är mentalsjukhus, allvarliga och obotliga sjukdomar.
Begravningar är också tabu."
Det klarar vi.
ARBETSFÖRMEDLING
Socialförsäkringsnummer, namn och adress.
Och här är era bidrag.
Titta.
Gamla Julie är ute.
Hon spionerar på oss igen.
Ja, jag ser att du ser mig.
Fortsätt gå.
Din kärlek är här, Jenny. Brevbäraren.
Har han ett paket?
Jenny, titta!
-Har den kommit? -Ja.
"Konsten att konversera."
Öppna den.
Hur öppnar man den?
Tryck och lyft.
-Nu är vi författare. -Nu är vi författare.
Det står att de accepterar vår ansökan med 33 % rabatt,
och vi är båda elev 8201.
Första uppgiften ska lämnas in om fyra veckor.
Vi behöver fler färgband.
Ingen lunch förrän 16:00 Vi är upptagna. - Tack, June
Vad är det som händer med mig idag?
Det känns som om jag simmar i en pool
Vid havet, vågorna slår mot mina fötter
Jag känner den söta smaken av salt
Saltvatten rinner mellan mina tår
Saltvatten rinner från mina ögon
Och rör vid mina kalla, spröda händer
Vad är det som händer med mig?
Jag kan röra vid stjärnorna
Jag kan se Jupiter, Venus
Jag kan se galaxen
Och sedan får jag syn på jorden
Och jag ser en saknad plats
Min saknade plats
Allt är refuseringar.
Allihop.
Min andra refusering från Fontana.
Och BBC säger att de inte läser din pjäs eftersom de inte känner dig.
De vill inte ha våra berättelser, Jenny.
För att skriva en bra bok, måste man känna.
Man måste vara inspirerad.
Eller känna något mer än det här.
Kärlek.
Romantik.
Låt mig se.
DU HAR MITT HJÄRTA WAYNE
-Är det här? -Jag tror det.
Så många bröst.
June. Titta.
Wow.
Han behöll våra cigaretter.
Titta.
ÄLSKLING
Han är så romantisk.
Min amerikanska älskare.
Jenny!
Hallå!
Stanna!
Var kommer ni ifrån? Från basen?
De är rädda, George.
Kom ni för att träffa någon av mina söner?
Mina grabbar är vilda, det vet ni väl?
-Wayne! Fan ta dig, din skit. -Sug kuk, ditt arsle.
Vad gör ni här?
Var har ni varit?
Har de slängt ut er från skolan?
Du...
Vad sägs?
Har ni varit höga någon gång?
Ge mig den där skiten.
Ta den. Varsågod.
Redo, Jennifer?
Kom. Var inte rädd. Andas in.
Så ja.
Nu kanske du slappnar av.
Så ja.
June.
Gör likadant.
Så ja.
Andas in.
Så ja.
Ni två är ett par galna brudar.
Andas djupt, okej?
Okej?
-Jag tror hon gillar det. -Ja.
June föddes klockan åtta,
och jag föddes 8:10.
Det är därför jag har en stark...
en stark Aries i mig. Vädurens tecken.
Hon kan också vara oberäknelig,
precis som Väduren.
Otroligt att ni kan prata.
-Det kan vi. -Det kan vi.
Vi kan göra många saker.
Jag är Våg.
-Det är klart att han är Våg. -Det är klart att han är Våg.
Berätta om mig, okej?
Vad säger stjärnorna?
Säger de att jag har en stor kuk?
-Nej. -Nej.
Lägenheten var fylld av en atmosfär av ensamhet,
likt en sovande begravningsplats.
Det surrande ljudet från kylskåpet
förvandlades till en djup suck
när Preston öppnade det och tog fram en Pepsi-Cola.
Telefonen började ringa.
Preston stannade, hans hjärta rusade.
Han tänkte oroligt på Peggy.
Hon var miljoner mil bort.
Hallå?
Preston, är det du?
Peggys röst attackerade hans öron.
Vi lämnar inte Malibu. Hör du?
Jag älskar dig. Jag kan inte åka till San Francisco.
Jag har en sak att berätta, Preston.
Vi lämnar inte Malibu. Hör du?
Jag älskar dig. Jag kan inte...
Smärtan bedövade hans trumhinnor.
Han sjönk ner på golvet...
Telefonen rasade ner bredvid honom.
Han föll, och svävade i en tom, svart tunnel,
likt en raket fången i rymden.
En Pepsi-Cola-burk snurrade ner mot honom.
Den kraschlandade.
Bara för att du fått inspiration,
är det inte säkert att din bok blir bättre än min.
Du är avundsjuk på mitt fokus.
Du är en dussinförfattare.
Nattens dröm...
Wow.
Ja!
Jenny, New Horizon publicerar min bok för 80 pund i månaden.
Jag behöver mer bidragspengar.
Jag behöver pengarna till min bok, för den blir en bästsäljare.
Vad menar du?
Du skriver en massa skit som ingen vill ha.
Var inte så fräck!
Det här är viktigt för mig. Läs! Titta!
Och vad får jag ut av det?
När du får din bok antagen, ger jag dig alla mina pengar. Jag lovar.
Snälla.
Ja!
Okej. Vi behöver proffsiga foton.
Okej? Kom igen. Le.
Vi går en trappa ner.
Perfekt.
Okej, se till att du vrider ansiktet så här.
-Åt sidan? -Ja, det ser proffsigt ut.
-Okej, men... -Snyggt.
Jag vill inte se tjock ut. Ser mitt ansikte tjockt ut?
Du ser bra ut.
Le.
Okej.
Nej. Nej.
Åh, Gud. Nej.
Nej, nej, nej. Den här är hemsk.
-Jag gillar den här. Kolla leendet. -Vad gör jag på den här?
Varför sa du åt mig att göra så?
Kompositionen är inte bra.
Jag borde ha bantat ordentligt.
-Titta på finnen. Där. -Åh, nej.
Jag för tjock för att hitta en musa.
...och slutligen Michael Hyams, från 11 Orchard Road, Dagenham i Essex.
Grattis. Jag måste säga, musikälskare, att vi har valt hans bästa framträdande.
Bob Dylan från skivan Desire, med låten...
Ta den.
Stanna där, Juney June.
Rör dig inte.
Dina händer smeker mina
Din mun mot min mun
Din blick glider med längtan
Över hela min, över hela
Över hela min
Oskyldiga kropp
Kärlek är lycka
Så är det
Kärlek är lycka
Så är det
En av mitt livs bästa dagar.
Jag hade sex före äktenskapet.
Det var massor av blod. Förlåt, Gud.
Din vän, Jenny.
Ja.
Idag har du tur.
Det är din tur i kväll, Juney June.
Ja.
Jag vet att du fortfarande vill ha mig.
Tror du?
Ja.
Ja, du är mer som jag.
Det är för att våra själar är explosiva.
Vi har båda en viss mystik.
Vi kan bli kumpaner, Wayne.
-Vill du råna med mig? -Ja.
Ja?
Råna folk med mig?
Ja.
Du ser rolig ut när du röker.
Vill du sätta eld på saker?
-Ja? -Självklart.
Åh, ja.
-Va? Nej, Wayne. -Vad är det?
-Gör inte så. Ge tillbaka den. -Är du redo?
Stopp! Nej, nej, nej!
June, ser du?
June!
Titta inte på mig så där.
Släpp mig!
Förlåt.
-Varför gjorde du så? -Förlåt.
Jag älskar dig. Förlåt.
Jag älskar dig också.
Jag är ledsen.
Förlåt. Jag älskar dig
Jag älskar dig så mycket. Förlåt.
Förlåt.
Jag älskar dig. Jag är ledsen.
Låt honom inte behandla dig så där.
De går tillbaka längs mittgången
mot det storslagna välkomnandet som väntar utanför Sankt Paulskatedralen.
De kommer ut i solskenet medan klockorna ringer
och man känner en våg av kärlek...
Klockorna svarar folkmassan.
Borta från våra liv
likt tidvattnet från stranden.
Jag känner inget för sex,
men jag kan inte vara utan romantik.
Vi kan inte återvända till tomheten innan vi fann kärleken.
Var det tändstickor du stal?
-Hallå? -Polis, ambulans eller brandkår?
Jag ringer för att erkänna en sak.
Vad heter du?
Vi ska bränna ner hela Haverfordwest.
Vi hamnar gärna i fängelse.
-Vad heter du? -Va?
Han vill veta vad vi heter.
Wayne och Carl.
-Wayne och Carl! -Vill du veta var vi bor också?
Vill du ha vår jävla adress? Här är vår jävla adress!
Kom.
Följ mig.
Den här vägen.
Där är det.
Kom. Se upp för bilen.
Fan ta dig, arsle!
Jenny.
-Polis, ambulans eller brandkår? -Polis, tack.
Jag vill erkänna en sak.
Vi har bränt ner traktorbutiken i Haverfordwest.
Ja, vi är här nu.
Ta oss om ni kan.
Jennifer Lorraine Gibbons,
ni är åtalad enligt följande punkter:
Tillsammans med en annan person tog ni er olovligen in i en byggnad,
och stal 25 pennor, ett par hörlurar,
en elektrisk klocka,
en sax och en kartong Play-Doh,
med ett sammanlagt värde av 40,50 pund
Mellan 15 och 18 oktober 1981
i Haverfordwest i Dyfed,
tog ni er olovligen in i en byggnad,
och stal drycker och matvaror
till ett värde av 5,24 pund.
Och 20 oktober 1981,
utan lagligt ursäkt, skadade ni en traktorbutik genom brand.
Jennifer Lorraine Gibbons,
hur ställer ni er till åtalet? Skyldig eller icke skyldig?
Och ni, June Alison Gibbons,
har åtalats enligt samma punkter.
Hur ställer ni er till åtalet? Skyldig eller icke skyldig?
Doktor Hamilton, tack för att infinner er här idag.
Kan ni framför er åsikt till rätten
om hur ni upplevde de tilltalades psykiska tillstånd
när ni undersökte dem?
Och kan ni framföra till rätten era rekommendationer?
Min professionella åsikt är att de båda tilltalade lider av mental sjukdom,
en psykopatisk störning, en subnormalitet av sådan grad
att det motiverar medicinsk sjukhusvård.
Detta har arrangerats vid Broadmoor Hospital.
Har Broadmoor faciliteter för personer i deras ålder?
Det är inte vanligt att så unga personer kommer till Broadmoor.
Men jag tror att jämfört med ungdomshäktet,
erbjuder Broadmoor en viss frihet och också behandling.
Behandlingen kommer att gå ut på att lära dem tala.
Och vi har en byliknande stämning på sjukhuset.
Det finns trädgårdar.
Vi har hårfrisörskor, fina badrum och liknande.
Sportfaciliteter för att upprätthålla patienternas kondition.
Och vi har även en simbassäng.
ÅRETS BÄSTA KVINNLIGA FÖRFATTARE
Om det är er rekommendation, doktor Hamilton,
baserat på den information vi har,
när det gäller deras tendenser att utgöra en fara för sig själva
och ömsesidigt för varandra,
och med tanke på den svåra prognosen,
rekommenderar ni en icke-tidsbestämd påföljd?
Ja.
Ger de tvillingarna livstid?
Okej.
Okej, jag har räknat ut det.
June.
June, kom igen, det här är vår chans.
Jag tar mig ut genom fönstret...
och du gör en stege av hopknutna handdukar
som du knyter fast i badrumskranarna, okej?
June.
Juney June.
Prata med mig. Vad är det?
Vi måste rymma nu, annars blir vi zombier.
Kom igen, June. Ryck upp dig.
-Gör som jag... -Läggdags!
June Gibbons.
Jag hatar dig. Du är en häxa!
Din bitch! Du förstör mitt liv!
Jag hatar dig!
Jennifer! Släpp henne!
-Kom hit! -Sluta!
Din jävla bitch!
June Gibbons.
Hej, June.
Jag heter Marjorie Wallace.
Jag är journalist på The Sunday Times.
Jag vet inte om du fick läsa artikeln jag skrev om rättegången.
Jag läste det du skrev.
Pepsi-Cola Addict höll mig vaken häromnatten till klockan 04:00.
Jag kunde inte sluta läsa.
Du har en ovanlig fantasi.
Visionen av Preston som drunknar i Pepsi-Cola.
Du är bra på att skapa spänning.
Jag skulle vilja läsa mer av dig.
Om du fick...
berätta din historia...
genom mig...
hur skulle du vilja att den började?
Kanske jag kan börja...
Hon klarar sig.
HUR MÅR HON?
HON ÄR OKEJ. JAG SÅG HENNE NYSS.
SA HON NÅGOT?
Tiden är ute.
Bara korta besök.
Säg åt läkaren att June måste komma tillbaka.
Vi vill vara tillsammans.
Nej!
Syster!
Era jävlar!
Nej!
Min död, jag skulle välkomna dig
Som ett barn välkomnar godis var dag
Ute är himlen tungt, djupt blå
Mitt sinne är fridfullt och klart
Vad skulle jag göra om jag vore fri?
Äkta sommar vibrerar omkring mig
Käraste död
Du är alltid redo
Du ler ditt vackra leende
Vill gärna vara vän med mig
Ge mig ett datum
När min syster återvänder till mig
Jag behöver henne
Snälla, hjälp mig
Vi måste sluta.
Det måste bli annorlunda.
Jag vet.
Inga fler bråk.
Vi måste få ordning på våra liv innan min nya bok kommer ut.
Det blir en underbar dag.
Vi går härifrån som Broadmoors drottningar.
Vi blir berömda.
Om det står fotografer vid grindarna, bör vi vinka.
Inte illa, va?
Vi borde sluta röka.
Drottningar röker inte.
Jag vet inte vad ni heter.
Jenny.
Debbie?
Vad gör du?
Ron ska ge mig ett barn.
Tack, Jesus.
Det funkar inte. Du kan inte bara använda hans sperma.
Du är bara avundsjuk för att jag ska bli mor och inte du.
Det är alltid samma spel.
Ska du rymma med Ron?
Skaffa familj när jag dör?
Han blir din tvilling.
Var inte dum. Du är för söt för att dö först.
Än sen?
Men om jag dör så kommer du över det. Du är den starka.
-En kämpe. -Är det vad du tror?
Nej, jag ska inte det.
För mycket problem.
-Det kommer inte att funka. -Jo.
Han sitter inne för dråp.
Ja, jag vet. Han sa att det inte var meningen.
Jag drömde att jag blev strypt.
Hoppas han inte gjorde det med bara händerna.
Det är din tur att äta idag.
Okej. Sätt dig.
-Sätt dig. -Tack.
Nej!
Nej, det är inte hennes fel!
Nej!
Syster!
Förlåt, June.
Förlåt.
Förlåt, June.
Varför har de fått lugnande? Det är skandal.
De är vilsna, fångna i varandra. De är inte farliga.
-Ursäkta mig, Marjorie. -Ni tar ifrån dem deras framtid.
Att samla en mördares sperma i en flaska. Vad är det för framtid?
De är känsliga tjejer. De skriver. Ni vet det!
Marjorie, de kan inte hjälpa sig själva.
De tycks inte ens vilja.
När de visar vad de kan göra, lämnar jag gärna över dem.
Men ingen av oss har någon kontroll över det.
Jag kan inte se det hända snart.
Jag släpper inte det här.
Jag har ingen känsla i handen.
Jag skrev några dikter.
Jag kan inte skriva längre.
Jag är ledsen.
ÖGONBLICK FÖR ÖGONBLICK
TILL STRANDEN
Jag är immun mot förstånd och vansinne
Jag är en tom presentask
Öppnad för någon annans användning
Jag är ett bortkastat äggskal
Utan liv inom mig
För jag är inte nåbar
Utan en slav till intet
"Hur ska Bobby hjälpa vårt barn att överleva?" frågade hon.
Doktor Pallenberg såg på henne med märkligt frånvarande ögon.
En tung tystnad sänkte sig över rummet,
tillsammans med skuggliknande viskningar om en växande hemlighet.
Han log lite och tog hennes händer i sina.
Gradvis övertalade han Michelle att acceptera hans plan.
De gjorde om köket till en temporär operationssal
och med Michelle som assistent,
plockade John Pallenberg ut Bobbys hjärta ur hans kropp
och satte in det i bebisen Wayne.
Föräldrarna bevarade hemligheten.
Wayne växer upp till ett ovanligt barn, väldigt framåt för sin ålder.
Men sju månader gammal chockerar Wayne Michelle genom att säga:
"Bobby.
Jag vill träffa Bobby."
Hans föräldrar visste inte vad de skulle säga,
för Bobby hade offrat sitt liv för att rädda honom.
Hur går det för er båda?
Vi mår bra.
Ser vi ut att må bra?
Ni ser fina ut.
Jag ser fin ut.
Du, då, Jenny?
Har du ätit?
Jag är okej.
Jag äter när jag är borta.
-Marjorie... -Marjorie.
-...lyssnar du? -Ja.
-Jag har en sak att berätta. -Vadå?
Jag ska dö.
Vad får dig att tänka på döden?
Jag bara vet.
Vi har goda nyheter.
Dr Le Couteur anser att ni har blivit bra nog
för att bli flyttade till Wales.
Allvarligt?
Ja!
Får vi komma härifrån?
Vi ska härifrån.
Vi ska härifrån, June. Jag sa ju det.
Herregud.
Det är en bra dag, för solen skiner
och fåglarna... Vi såg två fåglar.
Det är bara en fråga om veckor.
Jag är så glad för vår skull.
Åh, June. Det har varit 11 år av helvete.
Vi kan ta med de kläder ni vill ha när ni går härifrån.
Jeans kanske?
-Kjolar. -Kjolar.
Gumman, du måste ta hand om dig så att du mår bra när du kommer ut.
Hon klarar sig, mamma.
Jag är nästan 30.
Skulle jag vara sötare om jag vägde mer?
Bara ett par veckor.
Det är inte så länge.
Du har hela livet framför dig.
Du också.
SJUKTRANSPORT
Transport på väg ut.
Bil på väg ut.
Jenny.
Jenny, vi är hemma.
Jenny.
Jenny, vakna.
Jenny!
-Jenny! -Är det någon lek?
Nej.
Hjälp mig.
Vad är det för fel på henne?
Kom igen.
Jenny.
Jenny!
Jenny.
Jenny!
Andas.
Snälla, vakna.
Jenny, vakna. Det är inte kul längre. Kliv upp.
Jenny, vakna! Vakna. Det är inte roligt längre!
Snälla, kliv upp.
Jenny, snälla! Det är inte roligt.
Sluta leka, Jenny. Kliv upp!
Ställ dig upp, Jenny!
Jenny, upp med dig.
Det där var våra skratt
Och det där var våra leenden
Och nu är jag död
Och det där är din gråt
Jag ropar inte på dig
Av min kärlek för dig
Jag ropar inte på dig
Men om du hör mig
Finns jag här för dig
Och nu är du fri
En gång
En gång var vi två
Vi två
Vi två är en
Okej, June?
Inte längre vi
Inte längre två
Låt livet göra dig till en
En gång var vi två
Vi två
Vi två är en
Inte längre två
Inte längre vi två
Låt livet göra dig till en
En gång var vi två
Vi två
Vi två är en
Inte längre vi
Inte längre vi två
Du lever för mig
Och dig
JUNE GIBBONS OCH JENNIFER GIBBONS
SKREV OMFATTANDE DAGBÖCKER, HISTORIER, ROMANER OCH POESI,
SOM HAR ANVÄNTS I DENNA FILM.
DERAS VERK INSPIRERADE OCKSÅ
SÅNGERNA OCH DE ANIMERADE SEKVENSERNA.
JUNE LEVER ETT TILLBAKADRAGET LIV I STORBRITANNIEN.
JENNIFERS DÖD HAR ALDRIG FÅTT EN FULL FÖRKLARING.
Undertexter: Tina Engström