-Саймоне! -Коханий.
Нарешті ти тут.
Я так довго чекав цих вихідних.
Я теж.
О, і я приніс тобі подарунок.
У мене було відчуття, що ти це принесеш,
тож я знайшов для цього місце.
О, Волті.
Так, розгорни мене!
Обожнюю кохатися у ванні з піною.
-Це так брудно. -І водночас так чисто.
О, Саймоне!
Не віриться, що ми займаємося сексом всюди крім твоєї спальні.
Наступного разу зробімо це у спільній пральні.
Гей, на тобі мій светр?
Не залишай свої речі без нагляду.
Не віриться, що ми кохаємося вже 48 годин.
Не віриться, що можна замовити шоколадний фонтан.
Так, дуже романтично. І зручно.
Волтере, що діється у твоїй гарній голові?
Просто вихідні майже закінчилися, а роман на відстані — це так важко.
Шкода, що ти мусиш їхати.
-А якби не мусив? -Що ти маєш на увазі?
У Новій Зеландії секс — частина культури,
тож гормональні монстри не дуже потрібні.
-Справді? -І мені не завадить зміна обстановки.
-Переїдеш сюди? -Так.
-Релокація? -З радістю.
Зміниш свою адресу на мою?
Чому ні? Хто ж не хоче завжди бути щасливим?
Чорт забирай! Я так довго цього чекав.
Ми будемо справжньою парою, як Міккі та Мінні Маус.
А тепер, коханий, повернімося в пральню й подуркуємо.
О, Саймоне.
ЛЮДСЬКІ РЕСУРСИ
Поле, ми молодці.
У мене новий чоловік, а в тебе нове хобі.
Я навіть перекинув м'яч через сітку.
І тренер уже менше на мене злиться.
І мені подобаються твої волохаті ноги в цих коротеньких тенісних шортах.
Так, здається, вони від фірми з алігатором.
Вони з супермаркету, і це равлик.
Але не переймайся, дорогенький.
Вона молодець.
Пол.
-Пол? -Пол.
Мене звати Пол.
Я почуваюся дивно. Ніби надто швидко випив газованку.
Це називається збудженням.
Морі! Це ти?
Поле, старий негіднику, я тебе давно не бачив.
Як сьогодні трахатимемося з Евелін?
Заради бога, Морі, прочитай файли клієнта.
Евелін торік померла.
Ой. Мої співчуття.
Але вітаю зі стояком.
Це добре. Це корисно для тебе, так? Мати стояк — весело.
Мабуть, я дуже збуджений. Це нормально?
Це точно не нормально.
Саме так. Труп твоєї дружини ще теплий.
О боже.
А твої старі зморшкуваті яйця виглядають з шортів з равликом.
Та годі!
Що? Його хазяйство схоже на сумну індичку.
Він старий і огидний, але може бути збудженим.
-Дякую? -І що ти взагалі тут робиш?
Я його протеже.
Так, вони супроводжують мене, щоб я сформував їх за своєю подобою.
-Фу! -Монтель — це глина, а я — гончар.
-Припини, будь ласка. -Усі замовкніть.
Пол пережив жалобу, а тепер у нього ерекція,
тож давайте разом вирішимо, що робити з цим стояком.
Хай вставить його в землю зі своєю мертвою дружиною.
Монтель, оце так подача.
Заради бога.
Добрі новини: у мене більше немає ерекції.
Ні, це жахливі новини.
Ти маєш бути як суботній кросворд.
Нездоланний.
-Важке зітхання. -Щось не так, Еммі?
Якщо хочеш знати, це все моя клієнтка, Сара.
-Вона мене ігнорує. -Гадаю, це приносить їй спокій.
Відтоді, як я спитала її про матір, вони з Ван зі мною не спілкуються.
Ван збудувала навколо неї стіну.
Стіна. Я б хотів мати її у своїй кабінці.
Піте, допоможи.
Гаразд, я здаюся. Що сталося з мамою Сари?
Не знаю. Вона не каже.
Ти перевірила в банку пам'яті?
-Ні, я не перевіряла в банку пам'яті. -Чому ти сердишся на мене?
Бо це добра ідея, а я не хочу цього робити.
Еммі! Тепер мої вихідні листи змішалися з вхідними.
Третя година, час випити йогурт перед вечерею.
Стоп. Мого особливого йогурту немає на його особливому місці.
Як я влаштую старому стояк на голодний шлунок?
Кажу тобі, Волтере, це добра пропозиція.
Вибачте, що спізнився.
Я отримав тривожні новини перед тим, як увійшов сюди.
Що ж, твоя дитина і Лайонел пропонують,
щоб Пол відрізав собі пеніс і кинув його до сміттєспалювача.
-Сміттєспалювач — моя ідея. -Що? Ми його не палитимемо.
Ми його сфотографуємо. Виставимо у додатках. Зробимо зіркою.
Мені подобається хід твоїх думок, Морі,
але, може, замість фото члена спробуємо онлайн-знайомства?
Думаю, ми говоримо про те саме, але так, авжеж.
-Онлайн-знайомства? -Пола обдурять.
І врешті він опиниться в контейнері без нирок.
Ні, він познайомиться з новими людьми, усе буде чудово.
Так. Він трахатиметься з новими людьми анально.
Не буде ні чудово, ні анально.
-Буде ніяково. -І страшно.
До того ж його тіло виглядає дивно.
Авжеж, ніхто не захоче розпусничати з пітним стариганом.
Помиляєтеся. Секс з літніми людьми — найкращий.
Ти знаєш, що робиш,
і шкіра така розтягнена, що легше лізти в дупу.
-Я краще полізу в банку з йогуртом. -Ого. Стривай. Це мій йогурт?
Ну, він не був підписаний. Я подумав, його можна взяти.
Що? В офісному холодильнику так не буває. Це було б дивно.
Розслабся, мамо Морі.
-Дивно таке чути. -Це лише йогурт.
Який дивний тип.
Гаразд, ми всі трохи знервовані, але спробуймо заспокоїтись,
зайнятись онлайн-побаченнями й більше не говорити про йогурт.
До речі, він смачний.
Це тобі, Монтель. Відкрий рота.
Бойзенова ягода.
Я не дивитимусь, як ти годуєш мою дитину моїм йогуртом.
І повірте, я грюкну цими дверима.
Чорт забирай. Я навіть не пам'ятаю, про що ми говорили.
Про старе дивне тіло Пола.
Коханий, я вдома.
Боже, я завжди хотів це сказати.
А я завжди хотів це почути.
Саймоне, коханий, ти їв гарячий чилі з порцеляни моєї бабусі?
Так. На мисці були намальовані дерева, і я не втримався.
Ти не проти, малий?
Звісно. Це просто миска.
Незамінний антикваріат, яким я не одержимий.
Чудово.
Давай займемося диким сексом на твоєму замшевому дивані.
Саймоне.
Вибач за волосся. У мене щомісяця линяє лобок.
Щомісяця? Боже, і воно потрапило у шоколадний фонтан.
-Так, мабуть, трохи потрапило. -Ну, я просто не дивитимусь туди.
Я запланував для нас найкращий вечір.
Я приніс тайську їжу,
і скоро почнеться «Холостяк у раю».
Я не дивлюся людське телебачення.
Боже мій. Чому?
Мабуть, тому що їхні шоу — повне лайно.
-Що? -Як на мене, вони кринжові.
-Кринжові? -Кринжові.
-Кринжові? -Так, кринжові.
-Тобі не подобається? -Просто запиши його.
Але якщо не дивитися наживо, я не зможу брати участь у груповому чаті,
а там дуже весело.
Але, малий, я надів сексі-футболку.
Це твоя сексі-футболка. Тут так і написано.
Гей, що діється у твоїй гарній голові?
Нічого. Можемо пропустити шоу
і знову зайнятися неймовірним сексом.
Дивовижно.
Кессі впала з човна?
Чорт. У мене є жарти про це.
«Удовр».
«Застосунок для людей певного віку,
які зустрічаються на останньому етапі життя».
Це про тебе. Ти вже майже мертвий.
Точно!
Ні, не «ха-ха». Яке перше питання, Поле?
Ну, ця штука хоче знати, яка в мене найкраща риса.
Високий рівень холестерину?
Твоя дружина, що розкладається?
Ні. Це твій довгий член.
Як п'ятидоларовий сандвіч
з шинкою, індичкою і листям салату.
Вибач. Що?
Я голодний, бо хтось украв мій йогурт.
Він не був підписаний.
Гаразд! Як щодо цього?
«Я чоловік 180 см на зріст,
і я шукаю жінку».
Боже мій! У мене вже є збіг.
-Так, Полі! У тебе буде побачення. -Так!
Для високих хлопців усе просто.
Привіт.
Вітаю в «Банку пам'яті», на нас завжди можна покластися.
Добре. Мені треба…
Відскануйте перепустку. Спогади там. Зачиняємось о шостій.
Ну, насправді, я ніколи не була тут сама,
тож, може, ви знайдете те, що я шукаю,
а я почекаю тут і пограю на телефоні?
У вас є зарядка?
Юна леді, я зайнятий стеженням
за всіма спогадами в історії вічності.
Просто назвіть спогад, який шукаєте, і пройдіть крізь двері.
Якщо ви не повна імбецилка, він має бути там.
Гаразд. Минуле Сари.
Припини. Просто відкрий двері.
Гаразд.
Надіюся, тебе не здивує, що я трахала цих собак.
Чорт, це було недавно.
Молодша Сара.
Добре. Мені все одно треба попісяти.
Так, мій улюблений класичний рок-гурт — Vampire Weekend.
Ти така гарненька, коли була емо.
Але мені треба побачити тебе з мамою.
Спогади Сари про маму.
Весело! Цикл віджимання.
Якого біса? Де я?
Велика сварка Сари з мамою.
Мама плюс сучка плюс Сара?
Містере банкір пам'яті? Ваш банк — відстій.
Мій банк точно не відстій.
Боже мій. Відчуваєте це?
Моє обличчя! Мій мозок!
Чорт! Мені дуже шкода.
Усе гаразд. Це гумор голограми.
ЛОЛ.
Що тобі потрібно?
Це якийсь глюк. Я шукаю спогади про маму Сари,
але отримую лише порожнечу.
Тобто ці спогади поховані. Тобі доведеться копати.
Отже, ручна праця?
Починай, ми зачиняємося о шостій.
Та ну!
У мене гарні руки, але м'язів там точно немає.
У моєму ланчбоксі лобкове волосся.
О, так. Ми дуже раді за тебе і Саймона Секса.
Так, він справжня знахідка і чудовий коханець.
Ти, мабуть, дуже радий.
Так, звісно. Я в захваті.
Але, якщо чесно, коли Саймон постійно живе зі мною —
це трохи інакше, ніж коли він у гостях.
-Привіт, коханий. -Саймоне!
Мій солоденький. Ура!
Я щойно закінчив співбесіду з Ґрейс. Скажу чесно, усе пройшло чудово.
Так. Ти переходиш у наш офіс.
Коли це станеться, ми будемо разом обідати щодня.
Так, бо ми не лише житимемо разом,
але й працюватимемо разом.
Будете проводити кожну мить разом.
Як Ґілліґан та його чоловік містер Шкіпер.
Можемо їздити разом у машині. Лише ми удвох.
Саймон і Волтер. Волтер і Саймон.
Разом назавжди, без перешкод.
Волтере, що діється у твоїй гарній голові?
Я… Тут раптом стало дуже спекотно.
Волтере, любий.
-Усе гаразд? -Так, що діється у твоїй гарній голові?
-Якого біса? -Схоже, тобі потрібна ванна з піною.
Мені треба йти.
Що діється у твоїй гарній голові?
Припиніть, ви всі! Облиште мене!
Помри!
Коханий, ти повністю порвав свій люксовий ланчбокс.
-Що діється у твоїй гарній голові? -Нічого. Просто випускаю пару.
Ти ж мене знаєш. Я люблю різати, щоб розслабитися.
Я теж. Ніж у руці так заспокоює.
Так, різати — це добре.
-Привіт, Морісе. -Чого вам треба?
Монтель пояснили мені, що споживати непідписану їжу
суперечить етикету,
тож я приніс тобі ці йогурти замість того, що я з'їв.
Ні! Пішов у дупу! Це не ті йогурти.
Годі вам. Я хочу, щоб мій тато і мій кумир порозумілися.
Я думав, він твій наставник. Кумир — значно більше, ніж наставник.
Як називається той, кого ти обожнюєш і на кого хочеш бути схожими?
Я. Будьте схожими на мене.
Здається, Монтель вже сказали.
Я їхній кумир, і вони хочуть, щоб ти та їхній кумир, тобто я, порозумілися.
-То що скажеш? -Я скажу…
До біса твій йогурт, гівняний ганьбоманте.
Дуже по-дорослому, тату.
-Морі, не треба… -Нічого не кажи!
Він думає, я хочу його дурний йогурт?
Можливо, річ зовсім не в йогурті,
а в тому, що Лайонел украв твою дитину?
Ти верзеш дурниці, Конні.
Добре.
Річ у моєму йогурті
і в тому, щоб влаштувати старому сильний стояк, ясно?
Клятий Лайонел!
Так, Саймоне, можеш підкрутити термостат.
Двадцять один градус — це нормально.
Так, розумію.
-Мені треба йти. -Волтере, я…
Привіт, Ґрейс, що тобі треба?
Мені потрібна рекомендація для переведення Саймона.
Але якщо це невдалий час, все одно треба це зробити.
Так, авжеж. Його переведення.
Це лише формальність,
тобто дай свою згоду, і я підпишу папери.
Мою згоду?
Ми завжди будемо разом. Кринж. Удома і на роботі. Кринж.
Твої дні реаліті-шоу закінчилися. Кринж.
Кринж!
Він розкрадач.
Розкрадач?
Так. Злодій. Викрадач.
Він краде. Якщо точніше — гроші компанії.
-І ховає їх. -Справді?
На його захист, він витрачає гроші на наркотики.
Господи!
-Тобі ще щось потрібно? -Ні, не думаю.
Ну, підпалювач теж, якщо треба.
Господи, Саро,
чому ти так глибоко закопала ці спогади?
Здається, я знайшла скарб.
Чекай!
Загадай бажання.
-Це, мабуть, мама. -Не кажи батькові.
Найкраща мама.
-Куди мені дивитися? Сир. -Мамо, ні, просто всміхнися.
Ми виглядаємо сміховинно.
У чому проблема Сари?
Лікар каже, що після хімії та опромінення я маю повністю одужати.
Добре. Обіцяєш?
Люба, лікарю треба вірити.
Вона має рацію. У мене добре передчуття.
А в мене, здається, ні.
Ми спробуємо інший вид хімії,
лікарі сподіваються, що це допоможе.
Це добре.
Вибач, у мене було багато роботи,
але я скоро сяду на поїзд і приїду до тебе.
Обіцяю.
До біса роботу, їдь зараз.
Я просто не хочу бачити маму на лікарняному ліжку.
Ні, ти маєш зайти.
З трубками та всім іншим.
Вона б не хотіла, щоб ти бачила її такою.
Вона повернеться додому за кілька тижнів.
О, Саро.
Саме так. Ти не мусиш проходити через це зараз.
-Побачишся з нею вдома. -Стривай. Не їдь!
Привіт, тату. Я тобі передзвоню.
Що? Ні, це неможливо.
Ні, вона мала повернутися через тиждень.
-Чорт. -Ні!
Ні. Що ти таке кажеш?
Співчуваю, дитинко.
Боже, Саро.
Ви так і не попрощалися.
Боже. Чому я так нервую?
Це просто вечеря. Я роблю це щовечора.
Так, але не щовечора у тебе на десерт «Сексі незнайомка».
Не хочу тебе лякати, але якщо в тебе тут буде стояк,
тебе звинуватять у домаганні, а ти вже застарий для тюрми.
Боже, ти маєш рацію. Навряд чи я зможу.
І не варто. Ти згодна, Евелін?
Хто, я? Його мертва дружина, яку він забув?
Краще б він не мав огидного сексу з незнайомкою.
Поле, не слухай їх. Я знаю цю дитину. Це не Евелін.
Волтере, що скажеш?
Думаю, іноді нормально уникнути важкої ситуації,
навіть якщо для цього доведеться брехати.
-Маєш рацію. Треба втекти. -Тікаймо.
Втеча — це добре. Вперед.
-Поле? Це ти? -Чорт!
Вона тут!
-Деб? -Ти збирався піти?
Ні, просто розминав спину.
Гаразд.
Мабуть, мені теж треба розім'ятися.
Чекай. Я ж мертва.
-Привіт. -Привіт, Еммі.
Прийшла знову поговорити про кохання?
Ні, я прийшла сказати, що розумію.
Саро, я викопала дірку в твоєму мозку і тепер розумію.
-Про що ти? -Я дізналася про твою маму.
Мабуть, це було так жахливо.
Ще й як. Вона була моєю найкращою подругою.
Не слухай її, Саро. Вона змушує тебе почуватися гівняно.
-Знаєш що? Ходімо звідси. -Чекай, ні!
Я просто хочу допомогти.
-Привіт. Я Пол. -Ну, привіт.
-Вітаю на вечері. -Я рада, що ти сильно тиснеш мені руку.
Рукостискання — дверна ручка від сексу.
Будь ласка, вмощуй свої стегна.
Так, звісно. Так розмовляють люди.
Гаразд. Бачу, ти господар.
Отже, ти справжня жінка.
Побачення невдале. Ти не вмієш ходити на побачення, Поле.
Чорт. Може, варто було відрепетирувати?
Я справжня жінка, а ти чоловік,
але це все, що я знаю, бо твій профіль був таким загадковим.
Ти загадка, Поле. Скажи їй, що твої яйця — підказка.
Не кажи про яйця. Такі балачки — квиток до в'язниці.
Так, замовкніть усі!
Вибач. Я трохи нервуюся.
Я навіть не знаю, що сказати.
Це моє перше побачення за 40 років.
-Татусю Поле, я розумію. -Розумієш?
-Авжеж. -Справді?
Я так нервувалася на першому побаченні,
що показала чуваку фото з похорону мого чоловіка Роберта.
Яке полегшення.
Я дуже старався
не вимовляти ім'я покійної дружини, поки ти тут.
-Поле, скажеш швидко? -Так. Евелін. Дякую.
Це приємно, так?
Так, це все дуже приємно.
Замовте фрикадельки, побачиш, як широко вона відкриває рот.
Саро, стій.
Я знаю, що ти сумуєш за мамою.
Замовкни!
Якого біса? Ти кидаєш у мене каміння?
Ти така незріла.
Забирайся.
Ні, Я потрібна Сарі. Їй потрібен любожук.
-Відійди! -Ні!
-Саро! -Зупини її.
Ні, зупини її!
Якого біса?
За Роберта й Евелін. Нехай вони не вб'ють нас з небес.
Евелін — можливо, але Роберт? Навряд чи Роберт на небесах.
-Тато? -Саро, доню.
Це її батько?
Так. Його померла дружина — її померла мама.
Невже ніхто не читає документи?
Привіт. Що ти тут робиш?
Що я тут роблю? Що ти тут робиш?
Ну, я, типу, на побаченні.
О, побачення! Круто.
Так, це Деб. Ми познайомилися в інтернеті.
-Ну, це збіса огидно. -Оце вже ні.
Гадаю, що так.
Вибачте, інтернет-пані. Я впевнена, що ви добра людина,
але, тату, як ти міг так вчинити з мамою?
-Сара. -Я думала, твоя дружина мертва.
Вона мертва, так? Мене більше ніхто не обдурить.
Вибач, Деб. Я маю це владнати.
Так, звісно.
У твоєму профілі про дітей теж не було сказано.
-Це просто неймовірно. -Саро, стій.
Доню, я не хотів робити тобі боляче.
Боляче? Мені не боляче, тату. Я сердита. Мама щойно померла.
Доню, минув майже рік, і я сумую за нею щодня.
-За тобою я теж сумую. -Не роби цього.
Я постійно тобі дзвоню і пишу, але ти не відповідаєш.
І я розумію.
Ти все ще страждаєш через те, що сталося з мамою.
Прошу, припини.
Ні, твоя мама знала, що ти хочеш бути поруч, доню.
Я не хочу про це говорити.
Ти молодець. Ти живеш далі. Насолоджуйся новим сексуальним життям.
-Ні. Саро, прошу. -Бувай, тату.
-Молодець, Саро. -Що? Ні.
Гей, Поле.
Це занадто для першого побачення,
тож мені пора йти, а рахунок ми розділимо.
Так. Авжеж.
Ніхто не змусить мене платити весь рахунок. Не зараз. Я так не граю.
Так, містере Високий тенісист.
Саро, повернися і поговори з ним. Він твій тато. Він любить тебе.
Не слухай її.
Вона помилялася щодо Бена, вона пробралася у твої спогади.
Лише тому, що мені ніхто не розповідав про її маму.
Досить про неї говорити.
Бачиш? З неї хріновий любожук.
Гаразд, так, іноді я хріновий любожук.
Але я розумію, що ти справді любила свою маму.
-Господи! Вона знову це зробила. -Саро, прошу.
-Не підходь до мене, Еммі. З мене годі. -Годі? Що це означає?
Що тебе звільнено.
-Що? Так не можна. -Люба, вона вже це зробила.
Але я тобі потрібна.
Усюди безлад!
Ось що буває, коли надто з кимось зближуєшся.
Вибач. У мене зараз особисті проблеми.
-Моріс? -Привіт, Лайонеле.
Що ти робиш у моєму кабінеті?
Я зрозумів, що надто гостро відреагував щодо йогурту.
-Це точно. -І хоча ти наставник Монтель…
-Кумир. Дякую. -Як скажеш.
Я завжди буду їхнім батьком, і ти не можеш забрати це в мене.
Ну, як скажеш.
Тому мені шкода.
Це дуже по-дорослому, Морісе.
Так, я дуже дорослий.
А тепер я з повагою позадкую з твого кабінету,
не показуючи стисненої дупи.
Стривай, Морісе.
Зник один з моїх нацистських ділдо.
Так, Адольф Тиклер. Невже ти…
Що? Украв твій улюблений ділдо й засунув собі в дупу?
І виголосив тобі нещире вибачення з цим ділдо досі в дупі?
-Саме так. -І що далі?
Піти задкуючи, поки ти не здогадався?
Я здогадався. Очевидно, ти зробив саме так.
Уже пізно, тож бувай. Мені треба йти. Гаразд.
Морісе, вони суто декоративні, лише для показу!
Тепер він нічого не вартий.
Коханий, я вдома.
-Волтере, нам треба поговорити. -Гаразд.
Я щойно поговорив з Ґрейс, і, очевидно,
ти дав мені дуже дивну рекомендацію.
Що? Ні. Що ти таке кажеш?
Я, мабуть, цілком здурів,
але, здається, ти не хочеш, щоб я був тут.
Коханий, це не так.
Але якщо ти залишишся, я боюся, що вб'ю тебе.
Ясно, але я не хочу бути з тим, хто хоче мене вбити.
Тільки не знову. Це таке стресове збочення.
Якщо це допоможе, я не хочу тебе вбивати.
Але від того, що ти зайняв весь мій простір, я кринжую. Я правильно кажу?
-Ні. -Чорт.
Я заплутався, Волтере. Я думав, ти цього хотів.
Я теж так думав.
Гадаю, мені легше мати інтимну близькість по 48 годин за раз.
Ти маєш впускати людей до себе, Волтере. І не лише на вихідних.
Я знаю, але ми можемо повернутися назад до того, як було?
Вибач. Я не можу.
Я задкую, лише якщо ховаю ділдо в дупі.
Так. Логічно.
І ще раз вибач за лобкове волосся.
Я не звик прибирати за собою.
-Це робить мій дворецький. -Вибач. Твій дворецький?
Волтере, номер вісім, мій улюблений гелікоптер.
Мій пілот такий симпатичний.
Твій пілот? Зачекай. Стоп. Ти багатий?
Я сумуватиму за твоєю головою!
Чорт, я облажався. Він багатий!
Переклад субтитрів: Марія Цехмейструк