‫- משפחת החיידקים -‬
‫טוני, זה ואפל של יום רביעי,‬ ‫המנה האהובה עליך.‬
‫אני לא רעב.‬ ‫-מותק, למה אתה עצוב?‬
‫אני לא יודע, דינה.‬ ‫אני חושב שאיבדתי את המוג'ו שלי.‬
‫לא הדבקתי אף יצור בצינון כבר שבועות.‬
‫היי, לכולנו יש תקופות שפל.‬
‫אבל תזכור כמה משמח אותך‬ ‫להדביק יצורים במחלה.‬
‫מה שבטוח, זה מעמיד את הזין החיידקי שלך.‬
‫דינה! הילדים ישמעו.‬
‫מצדי הם יכולים גם להסתכל.‬
‫אבא!‬ ‫-מדברים על החמורים.‬
‫תראה מה ציירנו.‬
‫יש לו חום ושלשול.‬
‫זה בזכותך.‬ ‫-צא לעבודה.‬
‫היי, אם בגללך הם יהיו ממש חולים,‬ ‫ממתינה לך פרוסה גדולה ורטובה של עוגת דינה.‬
‫אני אוהב את העוגה של אשתי לפני ארוחת הערב.‬
‫לא הוגן! אנחנו רוצים עוגה של אימא.‬ ‫-כן.‬
‫כשתהיו גדולים. טוב, ביי לכולם.‬ ‫-ביי, אבא.‬
‫"עורכי הדין שלי יהיו בקשר."‬
‫"בברכה, פסיק,‬
‫"הבן שלכם, פסיק, ג'ו פרנקלין."‬
‫הנה זה בא.‬
‫מחזיק אצבעות שהוא ייגע בפניו ממש בקרוב.‬
‫יופי, הוא מגעיל.‬
‫יופי טופי, אני באף!‬
‫לבריאות.‬ ‫-אוף, אני מצטנן?‬
‫נראה שכן. היי, אני טוני.‬
‫היי. אני ג'ו.‬
‫ללכת הביתה? אני לא רוצה להפיץ את הצינון.‬
‫כן, רעיון טוב.‬
‫אבל אולי תשתה כוס תה קודם?‬
‫כן, אני מניח שזה בסדר,‬ ‫כל עוד לא אתמזמז עם אף אחד.‬
‫הנה ג'ו עם הקפה של הבוקר.‬
‫בוא, מותק. איפה הנשיקה לארוחת הבוקר?‬
‫היי, ידידי. אין נשיקה לארוחת הבוקר היום.‬
‫נראה לי שאני קצת חולה.‬
‫אני לא מודאג מהחרא הזה, חבר.‬ ‫אני אף פעם לא חולה, בסדר?‬
‫קדימה, תן נשיקה צרפתית. נראה אותך.‬
‫אין מצב שהוא ינשק אותו, נכון?‬
‫בסדר.‬ ‫-אלוהים, הוא עושה את זה!‬
‫עוד לשון, ג'ו.‬
‫זה כואב!‬
‫בכל פעם!‬
‫דינה, אני עושה את זה! אני משתכפל!‬
‫מי זאת דינה?‬ ‫-היא אשתנו ואתה אוהב אותה.‬
‫שיהיה בהצלחה שם בחוץ.‬ ‫-גם לך.‬
‫רואה? אמרתי לך. אני עמיד ל…‬
‫אלוהים, אני חולה. אתעטש על הדונאטס.‬
‫לא! תתעטש בכל מקום אחר.‬
‫אני לא שולט במיקום.‬
‫לא, גיל.‬ ‫-זה רפלקס. זה כבר קורה.‬
‫לא… די, מה?‬
‫אנחנו צינון משרדי!‬
‫כולנו נזיין את אשתנו הלילה.‬
‫- משאבי אנוש -‬
‫אם אתה חולה, לך הביתה.‬
‫אל תהיה גיבור.‬ ‫-אלוהים.‬
‫הפגזה!‬
‫אוי, שיט. אני מצטננת?‬
‫יש לי איכסי-פיכסי בגרון.‬
‫קוני, את נשמעת חולה.‬
‫בואי לדירה שלי ואטפל בך.‬
‫אין צורך, אני אהיה בסדר.‬ ‫-נו, קדימה.‬
‫אכין לך מרק בייצעלך.‬
‫באמת? מתוצרת בית? במו אשכיך?‬
‫רק הטוב ביותר לתינוקת שלי.‬
‫אני לא התינוקת שלך.‬
‫אבל כואב לי במוח והמפרקים שלי הורגים אותי.‬
‫קח אותי הביתה ותפנק אותי.‬ ‫-יש!‬
‫הנה, תתכרבלי לך במיטונת הקטנטונת של מורי.‬
‫היא באמת נעימה וחמימה.‬
‫כן, נכון, כי עשיתי פיפי במיטה בשבילך.‬
‫תקשיבי לשיעול הזה. נכנסתי ממש עמוק, מה?‬
‫בא לך על פרישה ותקיעה?‬
‫אני קצת מגעילה בשביל סקס כרגע, מורי.‬
‫לא, טפשונת. פרישה…‬
‫ותקיעה.‬
‫תוקע…‬
‫אוי, שיט. אני מכורבלת כמו חרק בשטיח.‬
‫עכשיו אעשה לך נעים בגב.‬
‫זה בסדר, אני לא אוהבת שטורחים סביבי.‬
‫אלוהים.‬ ‫-את אוהבת את זה, נכון?‬
‫כן. אני צריכה אותך, מורי.‬
‫את צריכה אותי?‬
‫כן. אני צריכה שתטפל בקוני התינוקת.‬
‫את כל כך חלשה וחסרת אונים.‬
‫עוד נעים בגב, בבקשה.‬
‫שיט. אני מקווה שלא תחלימי לעולם.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫אמרתי, "תנוחי קצת, מתוקה."‬
‫אכין את המרק. אם תצטרכי אותי,‬ ‫אני כורע מעל לסיר על הכיריים.‬
‫עוד קצת מזה.‬
‫זה יפיל אותה.‬
‫- נשקי את הזין -‬
‫מסריח כאן, מורי.‬
‫קוני! למה קמת?‬
‫אני מרגישה קצת יותר טוב.‬ ‫-לא!‬
‫מה?‬ ‫-כלומר…‬
‫לא, בבקשה, תאכלי מרק.‬
‫השקעתי בו ממעמקי אשכיי.‬
‫תודה, אבל אני לא רעבה.‬
‫נו, תטעמי קצת בשביל אבא'לה.‬
‫אני בסדר כרגע. תודה, מותק.‬
‫תפתחי כבר את הפה המחורבן שלך.‬
‫מה?‬ ‫-התכוונתי לומר…‬
‫קוני, אני יודע שאת מפלצת חזקה ועצמאית.‬
‫נכון.‬
‫אבל מגיע לך שיטפלו בך מדי פעם.‬
‫וזה חשוב מאוד בשבילי, מורי,‬
‫שתירגעי ותאכלי קצת מרק.‬
‫אתה צודק. אני מצטערת.‬
‫אקח שלוק אחד.‬ ‫-כן, בדיוק ככה.‬
‫היי, זה באמת טעים…‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-תתעוררי, גברתי הישנונית.‬
‫מורי, מה לעזאזל עשית?‬
‫עשיתי לך סופר-פרישה-ותקיעה,‬
‫בדיוק כמו שאת אוהבת.‬
‫התקיעה הזאת הדוקה מדי.‬
‫ואל תיבהלי,‬
‫אבל הוא גם הלביש אותך‬ ‫כמו ילדה בתחרות יופי.‬
‫אני נראית כמו דלתה בורק‬ ‫מ"דיזיינינג וומאן".‬
‫כן, קישטתי אותך ממש יפה. לא אהבת?‬
‫זה מטריד.‬ ‫-תעזור לי, חיידק קטן.‬
‫אוכל לעזור לשנינו. עיטוש גדול.‬
‫מה? איך זה יעשה…‬
‫טוני, אתה גאון.‬
‫אוי לא, מורי. משהו לא בסדר?‬
‫רק טיפת נזלת, זה לא רציני.‬
‫לא, אתה מצטנן.‬
‫אתה צריך לתת לי לטפל בך.‬
‫תשחרר את התקיעה ותיכנס למיטה איתי.‬
‫כן, לא. את צריכה תקיעה,‬ ‫כדי שתוכלי לנוח במקום שלך.‬
‫אבל תורך להיות תינוק, תינוקי.‬
‫אוי, פאק.‬
‫טוב, כן. מה שבא לך.‬
‫תנשקי אותי, ילדתי, לפני שאחלה.‬
‫כן, בטח. מה שתגיד, דניאל "דייב" לואיס.‬
‫מה?‬
‫אני בסופר-תקיעה עכשיו.‬
‫קוני, אני מוכן למרק המורעל שלי.‬
‫זין על זה. אתה דפוק במוח, מורי.‬
‫ואתה גרוע באיפור.‬
‫תבקשי סליחה. השקעתי ארבע שעות בפרצוף שלך.‬
‫הייתי מעולפת במשך ארבע שעות?‬
‫לא, הרבה יותר. לרגע חשבתי שלא תתעוררי.‬
‫חתיכת פסיכי משוגע.‬
‫קוני, חכי. הייתי חייב להרעיל אותך,‬ ‫כדי שתצטרכי אותי.‬
‫טוב, כנראה שנשארנו לבד.‬
‫כן, תעשה אותי מהמם ויפיוף.‬
‫את חולה, פטרה? אם את חולה, לכי הביתה.‬
‫תירגעי, זו סתם אלרגיה.‬
‫אני לא סתם אלרגיה. זה פוגעני, גברתי.‬
‫מה שלא תהיה,‬
‫אני אחסל לך את התחת,‬ ‫גם אם זה הדבר האחרון שאעשה.‬
‫- אבקת ג'ינסנג עוצמתית -‬
‫אוי, לא!‬
‫לא ג'ינסנג וגם ויטמין סי.‬
‫זה השילוב הסודי.‬
‫נכון, בן זונה. אני כבר מרגישה טוב יותר.‬
‫רק חלשים חולים.‬
‫מכחישת מחלות‬ ‫מסתובבת בכל מקום ונוגעת בדברים?‬
‫היום הזה רק הולך ומשתפר.‬
‫- חרדה היא בחירה -‬
‫מה קורה, קיטי?‬
‫יש כאן חרא שלא כדאי לך להיתקל בו.‬
‫אלוהים! תודה על האזהרה.‬
‫פטרה, את לא נראית טוב.‬
‫תתרחקי ממני, ילדה.‬ ‫אני עסוקה מכדי להיות חולה.‬
‫לכי תזדייני, תקווה. את לא…‬
‫את לא עושה כלום.‬
‫השפל שלי נגמר, מותק!‬
‫אני כבר מרגיש את טעם העוגה של אשתי.‬
‫היי, ואן.‬
‫אני רק רוצה לומר לך ללכת להזדיין,‬ ‫כי בגללך פוטרתי מהצוות של שרה.‬
‫וכשאני צועקת עלייך אני רואה שאת ממש חולה,‬
‫אבל אני אמשיך,‬
‫כי בחרתי בטון הזה עוד לפני שבאתי.‬ ‫-אמי, אני מרגישה חרא. אני הולכת הביתה.‬
‫אבל אני דואגת לשרה.‬
‫בלעדיי היא תחסום את כולם,‬ ‫כמו שאת חוסמת את כולם.‬
‫אני חוסמת אותך עכשיו, כי את מעצבנת.‬
‫מה יש לך? למה את כזאת?‬
‫איך עשית אותו כזה מרובע?‬ ‫הוא כאילו הכי מטרה לחיים.‬
‫ואן היא כלבה מזדיינת ואני ממש כועסת. שלום.‬
‫את רוצה לשנוא אותה?‬ ‫-כן.‬
‫ילדה, הגעת למקום הנכון. דברי.‬
‫קודם כל, בגללה פיטרו אותי.‬ ‫-כלבה חסרת תקנה.‬
‫נכון?‬ ‫-שונאת אותה.‬
‫ניסיתי לדבר איתה והיא רעה אליי בלי סיבה.‬
‫היא חושבת שהיא מגניבה.‬ ‫-מגניבה? שמה ואן.‬
‫כלבה, האפשרות השנייה היא מסחרית?‬
‫היא גוררת אותי במשך שבועות,‬
‫ואפילו לא מרפרפת על הווגינה שלי.‬ ‫-אבוי.‬
‫כמו כן, להיות בליינית אלכוהוליסטית,‬
‫זו לא אישיות. אני בטוח יודעת.‬
‫רואים עליה שהיא שותה.‬
‫הכלבה מקומטת לגמרי,‬ ‫הפרצוף שלה נראה כמו מדרכה בפרוורים.‬
‫כמו כן, מישהו חייב להגיד את זה…‬
‫תגררי את התחת שלה‬ ‫למקום שממנו היא באה, אמי.‬
‫המצח שלה? גדול מדי.‬
‫זין עליה!‬
‫ממש כיף לשנוא.‬
‫אני יודעת. תסתכלי סביבך.‬
‫אנחנו משגשגים.‬
‫רגע, אף אחד מכם לא חולה.‬
‫כן, אף אחד מאיתנו לא חולה.‬
‫איך זה בכלל אפשרי? למעלה כולם חולים.‬
‫- מתת מדיזנטריה -‬
‫אוי, שיט.‬
‫אנתוני, יש לנו עוד חולה.‬
‫אלוהים, לא. בבקשה!‬
‫מה הוא עושה?‬
‫ילדה, זה רק אנתוני פיניאטה.‬ ‫הוא המפוצץ של המשרד.‬
‫מפוצץ? מה זה אומר?‬
‫למה הוא מוחץ אותו כל כך חזק?‬ ‫העיניים שלו בולטות החוצה.‬
‫כדאי לך לסגור את הפה.‬
‫ניסיתי להגיד לך.‬ ‫-רושל, מה לכל הרוחות?‬
‫תהית למה אף אחד לא חולה.‬
‫אנתוני פיניאטה מפוצץ את כל מי שנדבק.‬ ‫עוצרים את ההתפשטות, מותק. עוצרים אותה.‬
‫אלוהים. אפשר להצטנן מחתיכות מוח בפה?‬
‫כנראה שאפשר לקבל אותי ממוח.‬ ‫-אוי, שיט.‬
‫אמי, רוצי!‬
‫לא! אמי!‬
‫לא, אנתוני פיניאטה, בבקשה.‬ ‫אני לא רוצה להתפוצץ, בבקשה!‬
‫מה קורה כשזה קורה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫ואו. אנתוני פיניאטה, אתה מסור לעבודה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫כל ביקור שלי במחלקת השנאה‬ ‫נגמר כשאני מכוסה בקרביים.‬
‫תקע לי נודלס, איש ספגטי!‬
‫נפלא!‬ ‫-שיט. מצטערת, מונה.‬
‫בול בפישפיש!‬
‫תכף יוצא הרוטב!‬
‫כן, אבא פסטה. אימא רעבה.‬
‫קאצ'ו אה פפה!‬
‫שיט. אני חולה?‬
‫נראה שכן.‬ ‫-אוי, זה רע.‬
‫מונה, אם את חולה, לכי הביתה.‬
‫אל תהיי טיפשה, גרייס. אני נימפומנית.‬
‫אם אצא מכאן, אזדיין עם 20 יצורים‬ ‫והם יחלו עד שאגיע הביתה.‬
‫אנחנו צריכות את הקופסה.‬
‫באמת? הקופסה המזוינת?‬ ‫-מהי הקופסה?‬
‫אולי פשוט תשלטי בעצמך, מונה.‬
‫לכי תזדייני. תזדרזי, אני כמעט חרמנית שוב.‬
‫לא, ברצינות, חבר'ה, מהי הקופסה?‬
‫גרייס, אני חייב להודות שאני קצת פוחד.‬
‫ברור. היית משוגע אם לא היית פוחד.‬ ‫-סליחה, מה?‬
‫כשהיא עוברת יותר מ-15 או 20 דקות בלי סקס,‬
‫היא נהיית אינטנסיבית.‬
‫מה זאת אומרת, אינטנסיבית?‬ ‫-הנה אקדח הרדמה.‬
‫אם לא תוכל לפגוע בה, תירה בעצמך.‬
‫אתה מסוגל.‬
‫שלום, חוזה.‬
‫שלום, מונה.‬
‫אני אמור לבקש שתשימי ידיים מאחורי הראש,‬
‫כשאני מכניס את האוכל שלך.‬
‫לא יודע. בבקשה, תעשי את זה.‬ ‫-כמובן, יקירי.‬
‫תוציא אותי מכאן, חוזה.‬
‫אני אדאג שזה…‬
‫ישתלם לך.‬
‫עם כל הכבוד, לא, תודה.‬ ‫-בסדר, אז…‬
‫תוציא אותי או שאהרוג אותך!‬
‫לא. עליי להשגיח עלייך‬ ‫עד שהצינון שלך יחלוף.‬
‫זה התפקיד שלי.‬
‫זין על זה.‬ ‫שמישהו יוציא אותי מכאן, בבקשה!‬
‫אני מקווה שאתה מרוצה, חוזה.‬ ‫-לא, אני לא מרוצה בכלל.‬
‫מה זה?‬
‫למה אתה מסדר את הדילדואים שלך ככה?‬
‫זה שחמט.‬ ‫-תלמד אותי.‬
‫לא תאהבי את זה. אין החלפת נוזלים.‬
‫בבקשה, חוזה. יש בזה דילדואים, למען השם.‬
‫אני צריכה הסחת דעת מהסקס שאני לא עושה.‬
‫אני לא יודע.‬ ‫-אתנהג יפה, אני מבטיחה.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אלמד אותך.‬
‫טוב, אנחנו מתחילים מיד. זה רץ,‬
‫אנו מזיזים אותו רק באלכסון.‬
‫נראה שזה גם עולה ויורד. עולה ויורד.‬
‫יודעת מה? תשכחי מזה.‬
‫תשכחי מזה.‬ ‫-לא, אני מצטערת.‬
‫בבקשה, תלמד אותי.‬
‫טוב. בואי נמשיך.‬
‫בשחמט לא מתכננים את המהלך הבא.‬
‫מתכננים את ששת המהלכים הבאים.‬
‫זה נקרא חייל וזה צריח.‬
‫כל הכבוד, מונה.‬ ‫-זה ממש זיון לשכל!‬
‫- מועדון הזרגים -‬
‫- שחמט -‬
‫תראי את זה. שח-מט.‬
‫הו, כן.‬
‫ואו, מונה.‬
‫לא משכת אותי דרך החור וזיינת אותי למוות.‬
‫לא עשיתי את זה. כנראה ש…‬
‫אני רק רוצה לשחק בשחמט איתך.‬
‫אם תמשיכי ככה, את…‬
‫את, יקירתי, תוכלי להיות אחת הגדולות מכולן.‬
‫בלי סקס במוח, אני חושבת בבהירות.‬
‫אני רואה את הלוח בכל ממד.‬
‫הו, חוזה, זה…‬
‫נשגב.‬
‫ובכן… לילה טוב, מונה.‬
‫לילה טוב, חוזה.‬
‫טוב, זה מאוד מרגש.‬
‫שלום, יקירי.‬
‫אני רואה שאת כבר לא חולה.‬
‫לא, חוזה. מסתבר שלא.‬
‫אבל תמשיכי לשחק שחמט, נכון? יש לך כישרון.‬
‫אם תעשי סקס זה לא אומר‬ ‫שלא תשחקי שחמט.‬
‫נכון?‬ ‫-זה בדיוק מה שזה אומר.‬
‫טיפש שכמוך.‬
‫הו, מה שיכול היה להיות…‬
‫פגישה מיידית?‬
‫שיט. אני מרגישה שהריאות שלי‬ ‫מלאות בנזלת שעירה.‬
‫אבל לא תפסיקי לעבוד, נכון?‬
‫מה? ברור שלא. ימי מחלה הם לילדי גן.‬
‫טוב. קדימה, פטרה.‬
‫טוב, היא באה… אקשן!‬
‫ואו, איזו עבודה יש לנו.‬ ‫-עבודה היא מה שאנחנו עושים כרגע.‬
‫יש כאן משהו מוזר.‬ ‫-"אנרגיה לחמש שעות"!‬
‫קוקאין ג'וניור.‬
‫רגע, לא! זו מלכודת!‬
‫בני זונות!‬
‫תכרסמי את הרגל ותיחלצי.‬
‫תירגעי, ילדה. לא הייתה לנו ברירה.‬
‫את מדביקה את כל המשרד.‬
‫וולטר, כשאסיים איתך,‬
‫תתחנן בפניי שאתן לך להתאבד.‬
‫זו הייתה הסלמה מיותרת, פטרה.‬
‫- התקבלה חבילה! -‬
‫"מדפסת התוויות בראת'ר PTH107B נמסרה!"‬
‫אלוהים!‬
‫חוויה יוקרתית של הפקת תוויות‬ ‫יושבת על מפתן דלתי.‬
‫והקדימה ביום.‬
‫הייתי נותן הכול כדי להיות בבית עכשיו,‬
‫לסמן את חפציי.‬
‫לארגן, לחלק לקטגוריות.‬
‫אני אזיין אותך ביום שלישי, גרייס.‬
‫את מודעת לכללים.‬
‫כל מי שחולה חייב ללכת הביתה.‬
‫ובכן, אני באמת קצת קודח מרוב ציפייה.‬
‫אבוי. נראה שנדבקתי במה שכולם חטפו.‬
‫אתה יוצא, פיט?‬
‫כן, אני חולה מאוד.‬
‫אחרת הייתי נשאר כאן,‬ ‫כי שעות העבודה הן לעבודה.‬
‫בהחלט.‬
‫ובכן, תודיע לי אם תצטרך שותף לכרבולים.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני חופשיה! זין על גרייס לנצח!‬
‫לעזאזל איתך! תעזבי אותי!‬
‫אוי ואבוי. בדיוק בפה.‬
‫שלום, מהממת.‬
‫אני לא אמור להיות כאן עכשיו,‬ ‫אבל פיתית אותי, נכון?‬
‫אני אפתח אותך לאט וטוב.‬
‫האריזה שלך ממש צרה.‬
‫את אפילו יותר יפה מאשר בתמונה.‬
‫אני מקווה שהספקת לנוח בכניסה לביתי,‬ ‫כי אני אעביד אותך קשה.‬
‫- מלח, שום -‬
‫אני יודע מה אתה רוצה.‬
‫גם אתה רוצה אחת?‬
‫- בלנדר -‬
‫מקרר.‬
‫קמח.‬
‫- מנורה -‬
‫מנורה.‬
‫- מבריזן שובב -‬
‫פטמה אחת. פטמה שתיים.‬
‫לא!‬
‫חייב להיות עוד סרט! חייב להיות!‬
‫למה לא הזמנת גלילים נוספים, בן זונה?‬
‫- מחסן ציוד -‬
‫מצאתי! "אופיס מקס" סגור עכשיו,‬ ‫אבל לא אתן למתוקה שלי לרעוב.‬
‫ובכן, עכשיו ראיתי הכול.‬
‫לא, זה לא מה שזה נראה.‬
‫באמת, פיט? באמת?‬
‫כי נראה ששיקרת לגבי המחלה שלך,‬
‫וכעת אתה גונב ציוד משרדי.‬
‫אתה צודק. אני מרגיש מגעיל.‬
‫בצדק. אתה מתחלה וגנב.‬
‫אני סלע רע ומגיע לי לחלות באמת.‬
‫תעביר לי את החיידקים שלך, ליונל.‬ ‫-באמת?‬
‫טוב, הנה זה בא.‬
‫אלוהים ישמור!‬ ‫התכוונתי שתיתן לי את הספל שלך.‬
‫רק חשבתי ש…‬
‫ביקשת ממני חיידקים, חשבתי שאתה מפלרטט.‬
‫בהחלט לא.‬
‫הטרדת אותי במקום העבודה.‬
‫בבקשה אל תגלה.‬ ‫-תן לי את זה.‬
‫זה מדהים. אנשים מבקשים לקבל אותי עכשיו.‬
‫מה שלומך, ואן? כי עובר עליי אחלה של יום.‬
‫אני מרגישה חרא.‬ ‫-בגלל מה שאמי אמרה לך?‬
‫מה? לא. אפילו לא שמעתי מה אמי אמרה לי.‬
‫היא אמרה שאת מלכת החסימות של אנשים.‬ ‫זה נכון?‬
‫תניח לי.‬
‫היי, ואן.‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-מי זה?‬
‫אני אחד הלקוחות הראשונים שלה.‬ ‫בטח היה לך אכפת ממני, נכון?‬
‫את תקועה לבדך עם השדים שלך?‬ ‫זה החלק האהוב עליי במחלה.‬
‫שניכם יכולים ללכת להזדיין.‬
‫היי, ואן.‬ ‫-ישו!‬
‫אלוהים, כל כך נהנינו ביחד,‬ ‫עד שהתעוורתי ומתתי משתיית אלכוהול מקולקל.‬
‫למה אתם כאן?‬
‫חשבתי שאכפת לך ממני.‬ ‫גם ממני לא היה לך אכפת?‬
‫לא, את רק לקוחה. היו לי מיליון לקוחות.‬
‫אני הייתי רק לקוחה בשבילך?‬
‫חשבתי שהיה בינינו משהו מיוחד.‬ ‫-די.‬
‫די כבר.‬ ‫-את יודעת שרוחות עוברות דרך חומות, נכון?‬
‫למה לא אכפת לך ממני?‬
‫-למה לא אכפת לך מאיתנו?‬
‫כמובן שאכפת לי מכם, וחבל שכך!‬
‫למה?‬ ‫-למה?‬
‫למה?‬ ‫-מה עשינו?‬
‫כולכם מתתם, בסדר? מתתם.‬
‫ואני לא רוצה לחשוב על זה. אתם…‬
‫אתם כמו דגי זהב.‬
‫אתם כאן ולמחרת הולכים, רק…‬
‫נשטפים באסלה. זה נוראי.‬
‫זה לא נוראי.‬
‫חיי בני האנוש קצרצרים ולכן הם יפים.‬
‫לא יודעת, בנאדם. מתתי צעירה.‬
‫העניין הוא, ואן,‬
‫את לא צריכה להרגיש רע בגלל דג הזהב.‬
‫אנחנו בסדר.‬ ‫-שוב, אני די כועסת.‬
‫אבל זו לא אשמתך, ואן.‬ ‫את לא צריכה להיות עצובה.‬
‫אני לא עצובה. אני כועסת.‬
‫נאלצתי לאבד כל אחד ואחד מכם.‬
‫אתם הולכים והולכים ו…‬
‫משאירים אותי מאחור בכל פעם.‬
‫אלוהים, ואן.‬
‫את נאלצת לחיות לנצח,‬
‫ולראות את כולנו מתים.‬
‫זה מבאס.‬ ‫-אנו צריכים חיבוק קבוצתי.‬
‫לא! לא. אני לא אוהבת חיבוקים.‬ ‫-קדימה.‬
‫סליחה, אני אמור להשתתף בחיבוק?‬
‫תעזבו אותי, כולכם.‬
‫פשוט אצטרף, אחרת זה יהיה מוזר.‬
‫לא! תפסיקו!‬
‫אני צריכה מרחב!‬
‫ואו, אמי צודקת. את באמת חוסמת את כולם.‬
‫אלוהים, סירבת לחיבוק אפילו בחלום.‬
‫בבקשה, טוני. תניח לי.‬
‫בסדר. מצטער.‬
‫אני שונאת להיות בבית!‬
‫אני מתגעגעת למחשב שלי.‬
‫זין על גרייס.‬ ‫אסור לה להגיד לך מה לעשות.‬
‫אם בא לך ללכת למשרד, תלכי למשרד. בסדר?‬
‫מה לעזאזל קורה כאן?‬
‫עכשיו רק 22:45. איזו חבורת עצלנים.‬
‫לגמרי. בואי נלקק את הטלפונים שלהם.‬
‫מה זה שם, לעזאזל?‬
‫זו את. גם את משתגעת בבית?‬
‫ממש לא. הלוואי שהייתי ביום חופש.‬
‫אבל יש בלגן שלם בכדור הארץ.‬
‫כלומר, המלחמות,‬
‫והעלייה המפחידה של הפופוליזם הסמכותני?‬
‫הם גם הורסים את הכוכב.‬ ‫-הם גמורים.‬
‫ובכן, תפקידי לגרום להם לחשוב שהם לא.‬
‫זאת עבודה קשה.‬
‫נכון מאוד.‬
‫את יודעת, תקווה, כואב לי לומר את זה,‬ ‫כאילו ברצינות, אבל…‬
‫אולי את עובדת קשה מכפי שחשבתי.‬
‫פטרה, ילדה, את מתרככת לי.‬
‫לא. זה הצינון מדבר.‬
‫ואו. איזה יום נהדר.‬
‫צברתי הישגים, מצאתי חברים‬ ‫וקידמתי כמה עלילות.‬
‫וכעת לארוחת הערב.‬
‫לעזאזל. היישר על המקלדת.‬
‫- משפחת החיידקים -‬
‫אבא בבית!‬
‫הנה הוא. איך היה היום שלך, מותק?‬
‫למען האמת, נהדר. צדקת.‬
‫הדבקתי המון יצורים במחלה‬ ‫וגם לימדתי אותם כמה דברים.‬
‫רואה? זה טוני שלי. אני כל כך גאה בך.‬
‫ארוחת הערב כמעט מוכנה, דרך אגב.‬
‫ועוגת דינה התחממה במשך כל אחר הצהריים.‬
‫חשבתי על זה במשך כל היום.‬
‫יש לנו מזל גדול, מה?‬ ‫-ועוד איך.‬
‫דינה, אלך להתארגן ואז…‬
‫שארית חיינו.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫- חומר חיטוי -‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫לא!‬
‫לך תזדיין, טוני. אני מקווה שהרגתי‬ ‫את כל המשפחה המזוינת שלך.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר-און‬