TROLOVI VRHOVI ROMSDALEN
Mala, prideš kmalu gor? Ali boš cel dan visela tam?
Zase se brigaj, fosil!
Trolovi vrhovi.
Se spomniš zgodbe?
Očka, ne verjamem več v pravljice.
Ta je bila tvoja najljubša.
Nekoč je bila poroka čarovnika.
Trinajst trolov se je napilo in pozabilo na čas.
Ko je sonce vzšlo, so se spremenili v gore. Bla, bla, bla.
Veš, da obstaja
kanček resnice v vseh pravljicah?
To so samo vrhovi gora.
Verjameš šele, ko vidiš.
Ali ne pravijo tako?
Vendar je ravno obratno.
Vidiš le, ko verjameš.
Jih lahko vidiš, Nora?
Daj.
Poskusi. Poglej.
Ne z očmi.
S srcem.
Verjemi.
"Iz zemlje in kamna."
"S snegom okoli srca"
"in z ledom do kosti."
"Prišli so iz teme
in umrli na svetlobi."
TROL
20 LET KASNEJE
ATLANTSKA OBALA SEVEROZAHODNA DEŽELA
Razumem, gospod,
ampak obljubim vam, da delamo 24 ur na dan s celotno ekipo.
Kaj ste rekli? Nisem vas slišal. Sprejem tukaj je …
Gospod? Halo?
Je …
Vetrovno je in …
Idiot.
Je kdo videl našo neustrašno lovko na dinozavre?
Začela je kopati na novem kraju. –Še enem?
Tam.
Seveda.
Boš razkopala celo plažo?
Ta pogled mi ni všeč. –Govoril sem z univerzo.
Prekleto.
Poslušaj.
Tu na obali smo že šest mesecev, pa nismo našli ničesar.
Potrebujemo samo več časa. –Nora, prosim …
Blizu smo. Čutim to.
Zmanjkalo mi je izgovorov. In brez financiranja …
Ne! Jebeš financiranje. –Kaj delaš?
Če me je oče česa naučil,
je bilo to, da ne smeš nikoli
in nikdar izgubiti
vere.
Se hecaš? –Pridi sem dol, Secord.
Nekaj je tukaj! –Res?
Nora, smo nekaj našli? –Ja!
Mojbog! Si že kdaj videla kaj takega?
Iz časa velikanov. Kot nekaj iz pravljice.
To ni pravljica.
Samo poglej!
Živjo, lepotec.
HJERKINN DOVRSKE GORE
GRADIMO NOVO DOVRSKO ŽELEZNICO
Naj živi gora!
V PEKEL SKOZI TUNEL
Naj živi gora! –Naj živi gora!
Prinesite eksploziv.
Ven!
Naj živi gora!
Nehajte!
Lotimo se dela!
Vsi ven!
Ven!
OBRAMBNI OPERATIVNI ŠTAB TRDNJAVA AKERSHUS
Zaznavam visoko seizmično aktivnost v Dovru.
Kje je Sigrid?
Pošljite izvidniško letalo do Dovrskih gora.
Sem kaj zamudila?
LETALSKO OPORIŠČE RLAND TRNDELAG
Krokar 4, pripravljen za vzlet.
Krokar 4, lahko vzletite.
Štab, tu Krokar 4. Približujemo se Dovru.
General … –Voljno.
Štab, vidite to?
Vidimo.
Opozorite predsednico.
REZIDENCA PREDSEDNICE VLADE OSLO
Dobro jutro. –Dobro jutro.
Predsednica … –Kako formalen si, Andreas.
Na poti vas bo poklical minister za obrambo.
Vse, kar imamo, so fotografije iz izvidniškega letala letalskih sil.
Mojbog, izgleda kot trk meteorita.
Ekipe so na poti, da ocenijo situacijo.
So novice že prišle v javnost? –Imam popoln nadzor nad mediji.
Tako praviš?
Še ena stvar.
Izvidniško letalo je nekaj fotografiralo v bližini.
Nimamo še potrdila, da so vdolbine povezane z dogodkom.
Delamo na tem. –Hvala, Fred.
Kaj je to? –Videti so kot odtisi stopal.
Kajne?
Nisem usposobljen, da bi to določil.
Res ne. Ampak potrebujemo nekoga, ki lahko pove.
Geologi. Arheologi. Biologi.
Ja. Ologi...
Čestitam. –Hvala.
Govor!
–Že prav.
V redu.
Nemogoče, so rekli. Absurdno.
Imeli so nas za norce.
Res si nora. –Mogoče malo.
Ampak to dokazuje, da če v nekaj res verjameš …
Tidemann?
Nora Tidemann?
Takoj vas moramo pospremiti v Oslo.
Kaj? –Zadeva nacionalno varnost.
Nora Tidemann? –Ja.
Andreas Isaksen, svetovalec predsednice vlade.
Veste, da kopljem fosile?
Oprostite, ker sem skrivnosten, toda zadeva je …
Strogo zaupna. Ja, to so mi rekli.
Kmalu boste izvedeli več. –Tudi to so mi rekli.
Niste mogli samo poklicati? –Kmalu vam bo jasno, zakaj.
To ni vključeno v redni ogled.
Zvezdne steze?
Nekaj je med nama s Sigrid. Ampak nisva …
Zvlekli ste me s projekta, ki sem ga načrtovala več let.
Utrujena sem in sestradana. Presneto slaba kombinacija.
Poročila kažejo … –Ne dobim nobenega prekletega odgovora …
Zdravo.
To je Nora Tidemann, profesorica paleontologije.
Paleontologije? Resno?
Dinozavri? –Ja, preučujem fosile.
Dinozavri so izumrli pred 65 milijoni let …
Potem jih verjetno lahko črtamo s seznama.
Ja. Nadaljuj, Lunde. –Najprej želim pojasniti,
da do tega trenutka še nismo izključili vojaškega ali terorističnega napada.
Toda dosedanja poročila kažejo, da je incident v Dovru geološke narave.
Poleg kraterja v gorski steni smo našli številne vdolbine na terenu.
Je lahko to kras? –Prosim?
Vrtače.
Voda teče po brazdah
in raztaplja podzemne usedline apna, in sčasoma se zemlja zruši.
Lahko gre tudi za velika nahajališča plina.
Metana. –Ja, kot posledica podnebnih sprememb.
Potem je najbolje, da pokličemo Greto.
Eksplozija je morda sprožila verižno reakcijo …
Oprostite. –Ki je morda …
Oprostite.
Je to šala?
Oprostite? –Se hecate?
Ne, resno je.
V redu. Ampak …
Vsi lahko vidite, da so to odtisi.
Poglejte …
Odtisi.
Ali ima paleontologinja v mislih določeno bitje?
Ne pravim, da je razumljivo. Najgloblji odtisi …
Nekaj imamo!
Eden od protestnikov je dogajanje posnel z mobilnim telefonom.
Ni ga bilo lahko shekati. Pravzaprav skoraj nemogoče.
Toda našla sem stranski vhod. Malo sem pobrskala.
Toda na kratko: Bingo.
Naj živi gora!
Naj živi gora! Pustite …
Mojbog!
Kaj je bilo to?
Hej, Sigrid?
Lahko malce prevrtiš nazaj?
Predvajaj od tam naprej.
Naj živi gora! Pustite …
Sliši se kot …
Žival.
Ustavi.
Cesta čez Dovre je začasno zaprta zaradi del na novi hitri progi.
Cesta bo kmalu spet odprta.
Kaj je pičilo Sola? –Kaj?
Laja kot obseden.
Kaj je to?
Ljubica! V klet!
Hitro!
Trdite, da je človečnjak? –Morfološko gledano …
Lahko govorite tako, da bomo vsi razumeli?
Kolikor vidim ima dve roki in dve nogi.
Kaj potem predlagate? Da je nekakšen velikan?
Ali morda King Kong?
Mislimo, da so bili največji primati, kar jih poznamo, visoki štiri metre.
Tale je videti visok 40 do 50 metrov.
To je nenaravno. –Ali nadnaravno.
In ni nobenih
drugih najdb?
Iskalna prizadevanja niso obrodila rezultatov.
Kakšen je zdaj načrt?
Bomo samo razpredali o teorijah ali bomo kaj naredili?
Gospodična, prosim.
Profesorica Tidemann, hvala.
Svoje delo lahko odložim na stran.
In vam pomagam pri Dovru.
Toda s profesorjem Slukhlom ne bom razpravljala o skladiščenju plina.
Nora Tidemann.
Imenovani ste za znanstveno izvedenko.
V Lesji se je nekaj zgodilo. Takoj greva tja. –Midva?
Dobil sem odgovornost, da vam pomagam.
Kako si začela kopati fosile?
Vedno mi je bila všeč narava.
Odraščala sem z zgodbami in pravljicami.
Oče je bil profesor ljudskega jezika in folklore.
Folklorist? Mislil sem, da so izumrli.
Kaj pa potem počne tvoja mama? –Umrla je, ko sem imela deset let.
Prosim? –Umrla je, ko sem imela deset let.
Ja …
Vsaj drug drugega sta imela. Ti in tvoj oče.
Ja. –Kaj?
Oče je imel veliko srce in bujno domišljijo, tako da …
Izgubil je stik z realnostjo.
Res?
"Vidiš šele, ko verjameš," je govoril.
Očitno je malo preveč verjel. –Ja.
Jaz sem hotel biti pisatelj.
Pravzaprav pišem knjigo o menihu,
ki si lahko odtrga svojo glavo in jo vrže v zlikovce, da jih poje.
Neverjetno.
Svoje prste uporablja kot puščice.
Profesorica Tidemann?
Nora. –Stotnik Holm, posebne enote.
Andreas Isaksen, kabinet predsednice vlade. –Dobrodošli.
Takole je: Nekaj je prišlo iz tiste smeri,
prečkalo reko in nadaljevalo po dolini.
Sledi se končajo dva kilometra južno, na gori.
Končajo? –Ja.
Še kakšna opažanja?
Ne, preiskali smo območje. Brez rezultatov.
Si paleontologinja? –Preučuje stare fosile.
Razumem.
Kakšna je teorija?
Imamo opravka z divjim T–rexom? –To bomo še videli, stotnik Holm.
Kris.
Reci mi Kris.
Stotnik Kris? –Ja.
Nisem jasno videl.
Bilo je temno.
Je bilo temno, ker je bilo oblačno?
Ne. Bilo je nekaj drugega.
Zdelo se je, kot bi bili v senci gore.
Kot bi se gora premikala.
To je prestrašilo Sola. Kajne?
Ja, to je bilo to.
Ste videli še kaj?
Karkoli vam pade na pamet.
Oprostite. Še vedno sem pretresen.
Je že v redu.
Hvala.
Bilo je še nekaj …
Slišala sem
nekakšno tuljenje.
O čem govoriš? Tega nisem slišal.
Nič ne sliši. Nosi slušni aparat. –Kaj?
Tuljenje? Kot bi pihal veter?
Ne, bolj kot melodija.
Žalostna melodija.
Zarezalo je v srce.
Kot bi v dolino pridrvela sila narave.
Naravna sila na dveh nogah.
Kaj je to?
Kaj?
Ta vonj.
Norveška narava?
Ja. In še nekaj …
Več.
Več kot narava? –Ja. Hipernatura.
Hipernatura …
Poglej, kako globoko je.
Kaj delaš? –UV svetloba. Preverjam biološke sledi.
Vidiš kaj?
Nič. Samo zemlja in kamen.
Kaj je? –Nič, samo …
Samo stara rima.
Imamo načrt?
Kaj misliš?
Si rekel dva kilometra južno?
Tu se končajo.
Nič več sledi.
Kot lahko vidita, termovizijska kamera ne kaže znakov življenja.
Prav nič. Samo gore.
Nekaj tako velikega ne more kar tako izginiti.
Ali se skriti.
KAMUFLAŽA?
Imaš teorijo?
Sranje.
Kaj je? –Mi …
Moramo narediti ovinek.
Poslušaj. Naj jaz govorim, da …
Ostanita tam!
Ne grem nazaj!
Nikamor ne boš šel.
Odloži puško, oče.
Mala?
Lahko odložiš puško?
Dolgo časa je minilo.
Ja, bila sem zaposlena.
Ja.
Kdo je ta knjižni molj?
Andreas Isaksen.
Svetovalec predsednice vlade Mobergove. –Res?
Ja … –Je vse v redu? –Hej!
Hej!
Hej! Pomirita se!
To je stotnik Kristoffer Holm.
To pa je Tobias Tidemann. –Njen oče.
V redu.
Me veseli.
Lahko vstopimo?
In se pogovorimo?
Morda …
Si lahko oblečeš hlače?
Vidim, da si malo preuredil prostor.
Nisem.
Zima 1943.
Nacisti so ruskim vojnim ujetnikom dovolili zgraditi Nordlandsko železnico,
vendar so prišli le do Bodja.
Nekateri menijo, da se je gradnja ustavila
zaradi nečesa, kar so našli v gori.
Res? Kaj? –Nekaj je prišlo iz gore.
Vendar je bilo to težko dokazati. Zato je bilo utišano.
Dokazi so bili uničeni … –Ne, oče. Danes.
Danes je nekaj prišlo iz gore.
Sledili smo stopinjam,
vendar se nenadoma končajo.
Brez vraževerja, pravljic ali fantazij. S tem sva končala, oče.
Samo pomislila sem, da je tukaj morda nekaj,
kar bi nas lahko pripeljalo na pravo pot.
O gorah veš več, kot kdo drug.
Ste vedeli, da je imela Norveška do leta 1840 zakonsko predvideno
najvišjo zaporno kazen za povezavo s troli? –Troli?
Pred davnimi tisoč leti … –Oče! –So se troli potepali po Norveški.
O tem ne želim več razpravljati.
Dobro veš, da je tisoč let v evolucijskem smislu kratka doba.
Če bi takrat res obstajali, bi že zdavnaj našli DNK v fosilih.
Vedeli bi, zakaj so izumrli … –Dobro vemo, zakaj so izumrli.
Pokristjanjevanje Norveške.
In zakaj si ti edini, ki to ve?
Ker sem bil tako blizu, da bi jih razkril, preden so me zaprli.
Vedno je nekdo nekaj vedel. Za božjo voljo …
Kaj je skrival Kittelsen?
Je tako očitno napako storil namerno?
Napako? –Prosim te … –Zbirka ljudskih pravljic.
Vsi miti in umetnine … Da bi skrili resnico. –Oče!
Vse zgodbe so bili zapisane, da bi osramotili njihov ugled.
Da bi se jim posmehovali. Hvala Asbjrnsenu in Moeju.
Prikazani so bili kot neumni, zlobni in skopušni,
medtem ko za človeka pravijo, da je mentalno superioren.
Če ponavljaš laž, sčasoma postane resnica.
Politik že ve.
Seveda!
Vzeti bi si morali par minuti odmora.
Dober načrt. –Par minut?
Niti sekunde ne smemo zamuditi, mala. –Ne kliči me tako.
To bo pustolovščina. Pazi na glavo.
Tam se sledi končajo.
Zdaj smo tukaj, kajne?
Tako je.
Ja.
Potem je prišel od tam vse do sem.
On?
Seveda je lahko tudi ona. –Ona?
Velikanka!
Gospa trol.
Mojbog …
Zavijte dol!
Dol!
Takoj dol!
Starec Tidemann.
Zanimiv človek.
Vedno je bil precej ekscentričen.
Nekako je padel v zajčjo luknjo.
Precej žalostno. Nekaj časa je preživel celo v bolnišnici.
Razumem.
Upala sem, da bo v boljšem stanju.
Najbolje, da …
V redu. –To bi bilo pametno.
Si našel kaj?
Narobe je. Tu je vse narobe.
Kaj? –Zemljevid.
Topografija se sploh ne ujema.
Poglej.
Kaj je?
Poglej naju. Na pustolovščini, kot nekoč.
To še ne pomeni, da sva se pobotala. Prosim, nehaj.
Oči so se ti zaiskrile, ko sem ti pripovedoval o skrivnostih sveta.
Tako radovedna kot tvoja mama.
Kaj se je zgodilo?
Odrasla sem. –Nehaj.
Kaj misliš, da iščemo?
Kar predlagaš, je samo fantazija.
Tudi dinozavri so veljali za plod domišljije.
To je nenaravno. –Ne, to je narava!
Za božjo voljo … –Iz zemlje in kamna.
Prišli so z gora in se dvignili iz zemlje. Prav?
Kaj je? –Ta vonj.
Perem ob sobotah. –Ne ti.
To je hipernatura.
Hipernatura?
Hipernatura …
HIPERNATURA, KAMUFLAŽA?
Oče …
Kris …
Zaženi motor.
Pridita!
Hitro!
Pokličite Oslo!
Ja, zdaj objavljam sliko.
To morate videti!
Kaj, za vraga, je to?
VOJAŠKI TABOR RENA STERDALEN
Precej napeto, kaj? –Ja.
Še bebček se je prestrašil. –Ja, velik je bil.
Oče, karkoli te vprašajo,
ne glede na to, kaj rečejo, samo ne omenjaj trolov. Prav?
Trol? Kako to mislite? –Je kaj narobe z zvokom?
Ne misli na pravljično bitje, ampak …
Trol! To je trol!
Oprostite. Bistvo je, da ne vemo,
za kakšno bitje gre, dokler ga ne preučimo skozi čas.
Čas? Ne moremo si privoščiti čakanja.
Tudi brezglavega hitenja si ne moremo privoščiti.
Kaj pa potem predlagate? Da ga povabimo na pogovor?
Kot v pravljicah? –Če mi dovolite …
Gradnja železnice skozi Dovrske gore ni preveč premišljena.
Oče … –To je norčevanje iz narave.
Ampak vseeno to počnete. Samo zato, ker lahko. –Tobias …
Nikoli se ne vprašate, ali je to prav. –Kaj delaš?
Pomagam. –Ne, to je kot na roditeljskih sestankih …
Sta zaključila? –Tvoji nori učitelji …
Če lahko …
In to mali škratek, ampak odrasel gorski trol!
Odpeljite ga ven od tam. –20 let raziskav … –Takoj!
In potem sem jaz nor?
Poskrbela bom za to. –Vso srečo!
Pustite me! Lahko grem sam.
Predsednica vlade … Potrebujemo samo malo več časa.
Žal mi je. Tveganja so prevelika.
To je treba prepustiti obrambi.
Vztrajaš pri svojih pravljičnih teorijah,
vendar to ni domišljija,
ki diši po krščanski krvi in ne prenese sonca.
Zakaj si prišla k meni, če si zdaj tako prepričana?
Najina pustolovščina se tukaj konča.
Grem nazaj na delo.
Lepo te je bilo videti, oče.
Predstavljaj si, da se zbudiš in vse to izgine.
Zbudiš se v nov svet.
Kot ta trol …
To bitje …
Misliš, da hoče biti tukaj?
Z orožjem ga lahko prestrašimo. Preženemo stran.
Ampak obljubim ti, Nora. Narava vrača.
Kaj želiš, da naredimo? Odnehamo?
Še knjižni molj noče odnehati.
Ne …
Pustolovščina se je šele začela.
Tukaj si.
Kris!
Počakaj!
To je vojaška operacija, Tidemann.
Se bova spet naslavljala s priimkom, stotnik Holm?
Ne bomo vam v napoto. Samo opazovati želimo.
Sploh ne boš opazil, da smo tam.
Pazi! –Oprostite.
Ne pride v poštev.
Toda včasih je treba pravila nekoliko razširiti.
Kris … Prosim.
Tidemann.
Ja? –Ja?
Če nameravata iti zraven, bosta ostala v ozadju in sledila ukazom.
Razumeta?
In če kdo v Oslu izve … –Ne bo.
Ne skrbi. Umri bomo, preden sonce znova vzide.
Ven! –Ven!
Hitro!
Dame in gospodje, to je neposredno iz Heidala.
Piranja, tu Viking. Poročilo stanja? Konec.
Viking, tu Piranja. Smo na položaju.
3–Alfa, stanje?
3–Alfa je na položaju. Konec.
Razumem.
In kaj zdaj?
Čakamo.
Sem to prav razumel? Ali si lahko odtrga glavo?
Ja.
Jo lahko vrže med ljudi in jih pogrize?
Ja. In lahko si odtrga roko in jo vrže kot pest snežne kepe.
Kako zanimivo. –Kajne?
Si jih lahko predstavljaš?
Kako se sprehajajo v velikih čredah.
Družinah.
"Iz zemlje in kamna."
"S snegom okoli srca in z ledom do kosti."
Vsega tega se spomnim.
Vseh pravljic, ki sta mi jih pripovedovala skupaj z mamo.
In vso kasnejšo praznino.
Se pa tudi spomnim, kaj je zapolnilo to praznino.
Pustolovščine Velikana in Male.
Sva se zdaj pobotala?
Ti in jaz?
Je to PVS–31?
Pravzaprav res.
Se mi je zdelo.
Imate vojaške izkušnje? –Malo. –Res?
"Call of Duty."
Veš, Nora …
Oba si naju izgubila, ko ti je umrla mati.
Ampak zdaj si tukaj.
Stari fosil.
Ali jokaš?
Alergičen sem na bor.
Ne prenesem gozda.
Impresivno, kajne?
Pravi arkadni občutek dobiš.
3–Alfa kliče Vikinga. Konec. –Viking tukaj.
Razumem. Dajte mi čelado.
Zrahljajte pašček.
Pri miru bodite. Premaknite svoje debele prste. –Boli me!
Tukaj je.
Lahko vidim?
Ustavil se je.
Ve, da smo tukaj.
Oslo, tukaj Viking. Čakamo na ukaz.
Viking …
Imate dovoljenje za začetek napada.
3–Alfa, Viking tukaj.
Pojdite v napad.
Razumem. Streljajte!
Idioti.
Ne deluje. –Samo jezite ga.
3–Alfa, umik!
Piranja, začnite streljati! Ponavljam: začnite streljati!
Razumem, Viking! Streljajte!
V kritje! Izstrelki!
Nazaj! Umaknite se!
Umaknite se!
Gremo!
Tecite!
Sem!
Posvečeno bodi Tvoje ime.
Pridi k nam tvoje kraljestvo.
Naj se zgodi tvoja volja.
Kakor v nebesih tako na zemlji.
Daj nam danes naš vsakdanji kruh.
In odpusti nam naše grehe.
Amen.
Odpeljali te bomo stran. –Kris!
Krščanska kri …
Na pomoč!
Zavohal je kri.
Stran moramo. Gremo!
Hej! –Oče!
Pozdravljen!
Dobro …
Počasi.
V redu je.
Tako je.
Počasi.
Prijatelj sem.
Oče!
Oče?
Nora … –Si v redu?
Ostani pri miru. Pomoč je na poti.
Nora, si videla?
Ne govori. –Videla si.
Grad …
Kralj …
Dom …
Moja punčka …
Verjemi.
Oče?
Ne …
Ne.
Ne!
PUSTOLOVŠČINE VELIKANA IN MALE
KRALJESTVO, GRAD POMEN?
DOM!
Je robot?
Ne, mojster zena, ki zna manipulirati s svojo postavo.
V redu.
Zdravo. –Dobro jutro.
Zdravo. –Je kaj novega?
Sledimo mu z dronom.
Ustavil se je v dolini.
In?
Pripravljajo zračni napad.
Kaj? Še en napad? –Nora …
Nimamo veliko možnosti.
Mislim …
S čim se sploh soočamo?
Ne vem, kaj sem videla, in čemu naj še verjamem.
Predvidevajmo, da … –Kaj?
Predvidevajmo, da je nekaj resnice v pravljicah.
V zadnjih 24 urah si preživela marsikaj.
Jaz … –Tukaj je napaka.
Kaj?
Tvoj oče je rekel, da je Kittelsen dodal napako na sliko.
Troli ne prenesejo sonca.
Ampak poglej tam. Hodi naokoli pri dnevni svetlobi.
Potem je imel Kittelsen prav. –Kako to misliš?
Videli smo ga pri dnevni svetlobi.
Toda kakšna pravila še obstajajo v pravljicah?
Misliš resno?
To je enostavno … –Poleg sončne svetlobe.
S tem smo odraščali. Daj no, Andreas.
Ne hranite jih po polnoči.
Recita, da se šalita … –Križ?
Proti vampirjem je. –Križ … Kristjani.
Vojaki.
Poglej. "Voha krščansko kri."
Pokristjanjevanje Norveške. –V redu …
VLAGA, SKALE
Vaš načrt je nor. Nespameten in nor!
Ne moremo se upirati na za lase privlečeno … –Vraževerje?
Pravljice? –Dajte, no. Resno?
Stari miti pripovedujejo o trolih, ki so metali skale v cerkve.
Cerkveni zvonovi so jih obnoreli.
To postaja vedno boljše in boljše.
Kaj ti misliš, Andreas?
Predsednica vlade …
Glede na vse, kar smo videli do zdaj, ne smemo … –General.
Lahko spregovorim?
Izvolite, stotnik.
Opravka imamo s sovražnikom, s katerim se doslej še nismo soočili.
Naše sodobno orožje
je neučinkovito.
Profesorica Tidemann ima prav.
Razmišljati moramo izven okvirov.
Predsednica vlade …
Tidemannin predlog je radikalen. Če s stotnikom Holmom kaj veva,
je to, da skrajne okoliščine zahtevajo skrajne ukrepe.
Velja.
Nadaljujte z operacijo. –Mojbog!
Če zdaj evakuiramo ljudi, bo nastal kaos.
Moramo imeti načrt. –Ne smemo …
Pomika se proti jugovzhodu.
Kaj je tam?
DRUŽINSKI PARK HUNDERFOSSEN LILLEHAMMER
Poglej.
Hvala. –Ostani blizu, Viktor.
Viktor?
Pridi, Klara. –Kaj se dogaja?
Thomas, kaj delaš?
Tidemannova, kaj bodo storili zvonovi?
Bo eksplodiral?
Super.
Tu Hokus 1.
Zadržite formacijo. Obletimo ga.
Deluje.
Tu Hokus 1. Bližje moramo.
Viktor!
Hokus 3, izstrelek!
Na pomoč! Padamo!
Hokus 4, dvignite se!
Ne …
Ste videli? Rešil je fanta.
Iz Norveške prihajajo šokantni posnetki.
Nahajamo se na Norveškem. Ljudje so v paniki.
Ljudje bežijo, rešujejo svoja življenja, bojijo se ogromnega bitja.
Bi to lahko bila norveška Godzila?
Sploh ne vedo, za kakšno bitje gre.
Bilo je zelo strašljivo.
Razdejanje je veliko.
Vojska je povsod! Govorimo o pošasti!
Ogromno razdejanje.
Po opustošenju … –Popoln kaos.
Lahko si predstavljate posledice, če doseže bolj gosto naseljeno območje.
Zdi se, da tirnice vodijo naravnost proti prestolnici.
Vlada ne daje komentarjev. Zdaj se špekulira
o morebitnih povezavah z včerajšnjim incidentom v Dovru.
Ni šlo tako, kot smo želeli,
vendar smo na dobri poti.
Zvonovi so delovali. –Soočiti se moramo z dejstvi. –Ja.
Proti prestolnici drvi morilski stroj.
Vem, da je časa malo,
zato pa moramo ugotoviti, s čim imamo opravka,
in zakaj prihaja sem, da ga lahko ustavimo.
Kaj misliš, da je?
Če se odpremo, da verjamemo …
Kaj vi mislite, da je? –Grožnja.
Ni mi treba vedeti več. Grožnja, ki jo je treba nevtralizirati s silo.
Predsednica vlade …
Neverjetno ni nemogoče.
Hvala za vaš prispevek, profesorica Tidemann.
Tidemann.
Torej …
Nora?
Nihče ne bi mogel narediti nič boljšega.
Mislim, da delajo napako. To bi morala vedeti.
Stotnik Kris …
Sporoči mi, če lahko kaj storim.
Dokler ne gre za cerkvene zvonove. –To bom imela v mislih.
Blokirali bomo vse ceste s severovzhoda.
In če gre mimo?
Možnosti je seveda več. –Ne.
O čem govorite?
Imamo dostop do
raket,
ki še niso bile odobrene za uporabo.
Kar predlagate, je v nasprotju z vsem, za kar se zavzema norveška obramba.
Da ne omenjam katastrofalne škode.
Kakšno orožje je to?
Zakaj nisem bila obveščena? –Še vedno pripravljamo …
Ne bi smeli razmišljati o tem.
Zakaj je on še vedno tu?
Resno?
Nam dovoliš za trenutek, Andreas?
Štejte to za moj odstop.
Oprostite.
Nora!
Jaz bom prevzel. –Kaj delaš?
Pozabila si Tobiasov nahrbtnik.
Pridi. Jaz vozim.
Kaj se dogaja? –Evakuirali bodo Oslo.
Dragi državljani.
Mnogi ste že slišali novice iz Dovra
in videli nepredstavljive posnetke iz Gudbrandsdalena.
Morda ste mislili, da gre za posebne učinke.
Ampak to ni pravljica, resnično je.
Norveška je opremljena za obvladovanje velikih kriz.
Toda nič nas ni moglo pripraviti na to, kar nas čaka sedaj.
Znanosti neznano bitje se je dvignil iz globin gore.
Zgodovino je treba napisati na novo.
Toda najprej moramo zaščititi svoje ljudi in svojo državo.
Vlada, obramba in naši vodilni raziskovalci,
saj so prva poročila prišla že včeraj zjutraj,
so že dali vse od sebe, da bi ohranili nadzor nad situacijo.
S težkim srcem moram to sporočiti,
da je bil naš dosedanji trud zaman.
Zato se čutimo prisiljene sprejeti več ukrepov,
da bi preprečili več smrti.
Pozivam vas,
da to jemljete zelo resno, tako kot to počneta vlada in parlament.
S tem se razglašajo izredne razmere.
Ukazujem takojšnjo evakuacijo Osla in bližnjih območij.
Imeli smo že večje krize. Ostali smo enotni.
Poskrbeli smo zase.
Zdaj vas prosim iz vsega srca.
Pazite drug na drugega.
In naj Bog blagoslovi
našo drago domovino.
Odstop …
Zakaj sem to rekel?
To bi rekel moj dedek.
Zakaj nisem mogel reči "dajem odpoved," kot vsi normalni ljudje?
Kakšen idiot sem.
Sinding? –Ja. Ne vem, kaj to pomeni.
Večkrat ga je omenil.
"Sinding? Vratar."
Misli na Rikarda Sindinga?
Kdo je to?
Dvorni upravitelj na gradu.
Tisočkrat sem ga srečal med svojimi obiski tam.
SINDING? KRALJESTVO, GRAD? POMEN?
Grad …
Dom, kralj …
Kaj je? –Morava se obrniti.
Obrniti? –Na grad morava.
Oprostite! Kabinet predsednice vlade!
KRALJEVSKI GRAD OSLO
Stojte!
Mirujta! –Prihajava v miru.
Dvignita roke! Vrnita se k avtu!
Od predsednice vlade sva. –Ubogajta!
Nimamo časa za to!
Zadnje opozorilo! –V redu. Potem bova počakala.
Pojdita nazaj do avta! –Pomirite se, gospodje.
Pomirite se.
Sinding! Jaz sem, Isaksen.
Svetovalec predsednice vlade.
Slutil sem, da se bo nekdo pojavil.
Ne preseneča me, da je prišla Tidemannova hčerka.
Imate Tobiasove oči.
Vašega očeta sem zelo spoštoval.
Očitno me je zaničeval,
toda bil je dober človek.
Trmast kot mula.
Trenutno obstaja zelo malo ljudi, ki so videli to, kar bosta videla vidva.
Ponavadi vztrajam,
da gredo najprej dame.
Ne bom ogovarjala.
Nekoč je veljalo, da prinaša srečo
zgraditi kraljevi grad na vrhu drugega kraljevega doma.
V dvajsetih letih prejšnjega stoletja, ko je bila zgrajena podzemna železnica,
je bilo blizu, da bi odkrili to. In potem znova pred 12 leti.
12 leti?
To, kar smo naredili Tobiasu, me je obremenjevalo.
Ampak bilo je potrebno. Žal mi je.
Nedolžnemu človeku ste uničili življenje, ampak to "obžalujete"?
Upam, da vam to odgovori.
To je bil dom kralja trolov.
Mojbog.
Med pokristjanjevanjem je Sveti Olof očistil vse, kar ni sodilo sem.
Vedel je, da nič, niti za trole, ni bolj pomembnega od družine.
Kaj se jim je zgodilo?
Bil je masaker.
Vendar so prizanesli enemu od otrok kralja trolov
in ga izkoristili, da bi ga zvabili nazaj v temo.
Pretentali so ga in ga odpeljali globoko v Dovre.
Ga zaprli in pustili umreti.
Potem je imel oče prav.
Kralj se poskuša vrniti v svoj grad. Hoče priti domov.
Andreas …
Poglej.
"Prišli so iz teme in umrli na svetlobi."
To ne more biti prav. Videli smo ga pri dnevni svetlobi.
Pri dnevni svetlobi, ja, ampak na direktnem soncu?
Kako nam to pomaga? Ne vladamo soncu.
Katero je največje vozilo, ki ga imate tu?
Streljajte.
Osebni favorit njene kraljeve visokosti.
V redu.
Potem imamo avto.
Zdaj potrebujemo mišice. –Kaj?
Tidemannova.
Kaj?
Načrt?
Zdrobil nas bo.
Celoten Oslo.
Predsednica vlade, odločitev je vaša.
Naredite, kar je potrebno.
Moramo ga ubiti, preden on ubije nas.
Predmestje je preveč naseljeno,
če pa ga zvabimo proti Holmenkollnu …
Predaleč.
Potrebujemo nekaj bližjega, z lažjo potjo.
Ekeberg.
Lahko vprašam koga od domobrancev.
Toda kako bomo zbrali toliko …
Imam zamisel.
Naslednja koda:
Ena, šest, nič, tri,
sedem, šest, devet, devet,
tri, šest, pet, šest, sedem.
Naslednja koda:
Ena, sedem, osem, sedem,
šest, osem, tri …
Koda je preverjena.
Takojšnji začetek misije.
Noter!
Sigmeister, povej mi dobro novico.
Barikade ne vzdržijo. Bombardirali bodo Oslo.
To ni dobro. –Kaj se dogaja?
Zravnali bodo Oslo. –Moramo dobiti več časa.
Ne moreš vdreti v sistem?
Kako težko je lahko vdreti v vojaško omrežje in prevzeti nadzor?
Oprosti. Hotel sem samo … –Ne, resno.
Kako težko je lahko? –Kaj?
Tako misliš.
Naredi to.
DOBRODOŠLI V OSLU
Ni časa za pojasnilo. Kasneje vam pojasnim.
EKEBERG OSLO
Pripravljeno.
Pridite.
Tarča se približuje središču mesta.
Štab, tu Krokar 4. Nastavite smer za Oslo.
TARČA: LETALIŠČE RLAND
POŽARNI ZID C DOSTOP ZAVRNJEN
"Ne boš prišel mimo!"
Amir!
Salaam Alaikum. –Mir s tabo, brat.
Imaš načrt? –Imaš še koga?
Konjenico.
Če to preživimo,
ti bom dolžan Pepsi in čokoladico Toblerone.
Če tvoji hekerici ne uspe …
Siggy je kot Spock in sem Stotnik Kirk.
Nikoli ne razočara. Ne pozna neuspeha.
Tu Krokar 4. Tarča na vidiku. Čakam na ukaz.
Sprožite. –Razstrelite ga.
Razumem.
Izstrelitev projektila čez pet,
štiri, tri,
dve,
ena …
Ne! Sistemska napaka. Kaj, za vraga …
Pa te imam!
Siggy …
V redu.
Kaj se dogaja?
Zakaj se ni nič zgodilo? –Ni stika z nadzorno ploščo.
Rešite to! Nadaljujte. Povežite se, za božjo voljo!
Kaj, če ne bo delovalo?
Kaj, če sem kot oče?
Popolnoma zmešana.
V svetu, ki je ponorel, so lahko samo nori zdravi.
Nihče ni tako popolnoma zmešan kot si ti, Nora Tidemann.
Hvala.
Se mi zdi.
V redu, Andreas.
Naredimo to.
Mojbog!
Heja–ho.
Gremo.
Ne!
Prihaja! Pohodi plin!
Stanje? –Blizu sem! –Ne še.
Potrebujemo več časa. –Nimamo ga. Tam bova čez 15 minut.
Ali deset.
Ne, Nora …
Nismo pripravljeni.
Vojaki!
Zberimo se!
Pridite!
Grožnja se približuje iz tiste smeri. Predviden prihod je čez deset minut.
To, kar je na poti sem,
je drugačno od česarkoli drugega, kar ste videli do sedaj.
Iskren bom.
Obstaja veliko tveganje, da nam tokrat ne bo uspelo.
Vendar se moramo vprašati …
Kdo smo mi,
če se predamo brez boja?
Kdo smo, če se prepustimo strahu?
Kdo smo, če se pustimo teptati?
Ne, dokler ne rečemo:
"Nocoj bo tega konec! Poslali te bomo pod zemljo!"
Most je zaprt!
Ne! Lobanja! Izgubila sva lobanjo!
Živjo, lepotec.
Čas je za zabavo.
Nikogar nima.
Povsem sam na svetu.
To je kot zgodbica o treh kozah.
Razen če ni v bližini večje koze, bi se morala takoj odpeljati stran.
Še ni stika? –Ne, nekaj blokira sistem od znotraj.
Kaj delaš?
Še dobro, da ste prišli. Nekdo si je polastil moj računalnik.
Odprla sem e–pošto nigerijskega princa …
Se zavedaš razsežnosti tega, kar si storila?
Tu Krokar 4. Sistem spet deluje. Čakamo na ukaz.
Imate zeleno luč.
Razumem.
Končajmo s tem.
Hitreje!
Morava ven!
Pripravite se!
Ne!
Nora!
Amir, smo pripravljeni? –Ne še.
Nora!
Ne!
Nora! Vstani!
Krokar 4 se približuje tarči. Orožje je pripravljeno.
Na poti so civilisti. Ponavljam: civilisti na poti.
Prekličite. –Prekličite.
Ne, ne …
Prekličite.
Ne, za božjo voljo!
Prekličite. –Razstrelite ga!
Krokar 4. Prekličite. –Razstrelite pošast!
Razstrelite ga!
Ponavljam: Prekličite.
Prekličite.
Ti si genij!
To ni prav. –Kaj?
Kako to misliš? Načrt deluje.
Ubili ga bomo. –Takšen je bil načrt, kajne?
Ni prav. –Nora!
Nora! Stoj!
Umaknite se!
Nehajte!
Moraš iti!
Prosim, pojdi stran!
Amir …
Spustite orožje. –Ja, gospod.
Pojdi!
Vrni se nazaj v gore!
Prosim!
Tam boš varen!
Ne bomo te več lovili. Samo pojdi.
Tukaj ne bo več norveškega pokala.
Brat. –Brat.
Kako mu bomo rekli?
"Dovrska skala"?
"Tidemannin hrib"?
Mogoče "Trolova skala"?
"Tobiasova skala."
Lepo zveni.
Modrica vam lepo pristoji.
Profesorica Tidemann …
Ne vem, kaj naj rečem.
Predsednica vlade, rad bi samo pojasnil,
da se nisem odpovedal najinemu sodelovanju, samo dosedanji službi.
Berit, pisatelj bom!
Misliš, da jih je še več? Nekje globoko v jami?
Prevod: Marinko