NETFLIX UVÁDÍ
TROLÍ VRŠKY ÚDOLÍ ROMSDALEN
Maličká, tak lezeš?
Nebo tam budeš viset celý den?
Starej se radši o svoje revma!
Trolí vršky.
Pamatuješ si tu pohádku?
- Tati, na pohádky už nevěřím. - Já myslel, že ji máš ráda.
Byla jednou jedna velká trolí svatba.
Třináct trolů se opilo, zapomněli na čas,
vyšlo slunce a sluneční paprsky je proměnily v kámen, bla bla bla.
Víš, že ve všech pohádkách je zrnko pravdy.
Jsou to jen vršky hor.
Neuvěříš, dokud to neuvidíš.
Neříká se to tak?
Ale je to obráceně.
Musíš věřit a až pak to uvidíš.
Vidíš je, Noro?
No.
Zkus to. Podívej se.
Ne očima.
Srdcem.
Věř.
„Z hlíny a kamení.
Měli zmrzlá srdce.
Kosti z ledu.
Tahle temná stvoření
jen slunce v kámen promění.“
O 20 LET POZDĚJI
POBŘEŽÍ ATLANTSKÉHO OCEÁNU SEVEROZÁPADNÍ NORSKO
Rozumím, pane,
ale ujišťuji vás, že pracujeme nonstop.
Celý tým.
Prosím? Neslyším vás.
Signál je tady…
Pane? Haló?
Fouká…
Fouká vítr a…
To je trouba.
Kde je naše lovkyně dinosaurů?
- Zahájila další výkop, Secorde. - Další?
Tamhle.
No jistě.
Chceš vykopat celé pobřeží?
Ten pohled se mi nelíbí.
Mluvil jsem s univerzitou.
Sakra.
Podívej,
hledáme po pobřeží už půl roku.
Nikde ani stopa.
Potřebujeme víc času.
Noro, prosím.
Už jsme blízko, cítím to.
Docházejí mi výmluvy. A bez financí…
Ne. Do háje.
Co to děláš?
Jestli mě táta něco naučil,
tak to, že člověk nikdy,
nikdy nesmí ztrácet…
víru.
Děláš si srandu, viď?
Honem pojď sem, Secorde.
- Něco máme. - Jo?
- Noro, něco máme, že jo? - Jo!
Propánakrále! Podívej se na to!
Z doby obrů. Je to jako… jako z pohádky.
Kdepak pohádka.
To je ale nádhera!
Ahoj, krasavče.
HJERKINN DOVRESKÉ HORY
STAVÍME NOVOU DOVRESKOU TRAŤ
Nechte horu žít!
TUNELEM DO PEKLA
- Nechte horu žít! - Nechte horu žít!
Přineste trhavinu.
Všichni ven!
Nechte horu žít!
Přestaňte.
Tak jo, jdeme na to.
- Jasně. - Jo.
Co se děje?
Všichni ven!
VELITELSTVÍ NORSKÝCH OZBROJENÝCH SIL PEVNOST AKERSHUS, OSLO
Máme hlášenou silnou seismickou aktivitu v Dovre.
Ukaž.
Kde je Sigrid?
Žádám o průzkumný letoun do Dovreských hor.
Přišla jsem o něco?
ZÁKLADNA ØRLAND STŘEDNÍ NORSKO
Raven 4, jsme připraveni ke vzletu.
Raven 4 připraven ke vzletu.
Velitelství, tady Raven 4. Blížíme se k Dovre.
Pane generále.
- Generále. - Dobrý den.
Velitelství, vidíte to?
Ano, vidíme.
Upozorněte vládu.
REZIDENCE PŘEDSEDKYNĚ VLÁDY OSLO
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Paní premiérko. - Proč tak formálně?
Ministr obrany vás informuje cestou.
Zatím máme jen snímky z průzkumného letounu ozbrojených sil.
Proboha, to vypadá jako dopad meteoritu.
Míří tam vojáci, aby zmapovali situaci.
Už o tom někdo ví?
Média mám pod kontrolou.
Opravdu?
Ještě něco.
Průzkumné letadlo zachytilo snímky něčeho v těsné blízkosti.
Zatím nemáme potvrzeno, že prohlubně v terénu souvisí s událostí.
- Ale pracujeme na tom. - Děkuji, Frede.
Co se to tam stalo?
Vypadá to jako stopy.
Ne.
Nejsem kvalifikovaný k tomu, abych řekl co to je.
Ne, ale někoho takového potřebujeme.
Geology, archeology, biology.
Ano, ology, dobře.
- Gratuluju. - Děkuju.
Proslov!
Dobře, tak jo.
Dobře.
Prý nemožné.
Absurdní.
Měli nás za blázny.
- Ty blázen jsi. - Možná trošičku.
Ale podle mě to je důkaz, že když v něco opravdu věříte…
Tidemannová?
Nora Tidemannová?
Mám vás okamžitě dopravit do Osla.
- Cože? - Jde o národní bezpečnost.
- Nora Tidemannová? - Ano.
Andreas Isaksen, poradce premiérky Mobergové.
Víte, že vykopávám zkameněliny, že ano?
Nechci být nijak tajemný, ale je to přísně…
Přísně tajné. To mi řekli už několikrát.
Už brzy se dozvíte víc.
I to už mi říkali.
Nestačilo prostě zavolat?
Myslím, že důvod pochopíte.
Tohle k oficiální prohlídce nepatří, abych tak řekl.
Star Trek?
Se Sigrid si rozumíme. Ne, nechodíme…
Odvezli jste mě z projektu, který financuju a plánuju celé roky.
Jsem utahaná, mám hlad jak vlk.
To je fakt špatná kombinace.
- Z dosavadních zpráv vyplývá… - Nikdo mi sakra neodpoví…
Dobý den.
To je Nora Tidemannová, profesorka paleontologie.
Paleontoložka? To jsou…
dinosauři?
Ano, nebo fosilie.
Dinosauři vyhynuli před 65 miliony let, takže…
Ano, takže dinosaury můžeme vyškrtnout.
Ano, pokračujte, Lunde.
V první řadě bych rád upřesnil,
že v tuto chvíli nemůžeme s jistotou vyloučit
vojenský a teroristický útok,
ale dosavadní zprávy naznačují,
že událost v Dovre je geologické povahy.
Kromě kráteru na úbočí hory jsme objevili řadu prohlubní v terénu.
Krasové jevy?
Prosím?
Závrty.
Voda proniká puklinami v hoře
a rozpouští případné vápencové usazeniny pod zemí,
až se nakonec propadnou.
Také se může jednat o velká podzemní ložiska plynu.
Ano, metanu.
Ano, v důsledku změn klimatu.
Tak to abychom zavolali Gretě.
Odstřel možná spustil řetězovou explozi…
- Sorry. - …a to možná.
Sorry.
To je vtip?
- Promiňte? - Je to vtip?
Ujišťuji vás, že je to tvrdá realita.
Dobře, ale…
všichni asi vidí, že to jsou stopy, že?
Jako…
otisky nohou.
Má slečna paleontoložka na mysli nějakého konkrétního tvora?
Nedává to o nic větší smysl. Nejhlubší stopy…
Něco máme.
Jedna z demonstrantek zdokumentovala událost telefonem.
Vůbec není snadné se tam nabourat.
Je to skoro nemožné, ale našla jsem zadní vrátka.
Musela jsem hledat.
Abych to zkrátila: bingo!
- Nechte horu žít! - Nechte horu žít!
- Nechte horu…
Bože můj!
Co se to tam na severu děje?
Poslyšte, Sigrid?
Mohla byste to video kousek vrátit?
Tady, můžete to pustit odtud?
Nechte horu žít! Nechte horu…
To zní jako nějaké…
zvíře.
Stop!
OBEC LESJA GUDBRANDSDALEN
Průsmyk v Dovre je dočasně uzavřen kvůli výstavbě vysokorychlostní železnice.
Podle úřadů bude silnice otevřena již brzy.
Nechápu, proč Solo tak vyvádí.
Úplně se zbláznil.
Nojo.
Oddrun.
Co to je?
Oddrun! Honem do sklepa!
Pojď!
Tvrdíte, že je to s námi evolučně spřízněné?
Morfologicky vzato…
Mluvte prosím tak, aby vám bylo rozumět.
Jestli se správně dívám, jsou tam dvě nohy a dvě ruce.
Naznačujete, slečno, že to je nějaký obr?
Že by King Kong?
Největší primáti, které známe, mohli mít asi čtyři metry.
Tohle vypadá na nějakých čtyřicet padesát metrů.
Což je nepřirozené.
Nebo nadpřirozené.
Zjistili jste ještě něco dalšího?
Pátrání nepřineslo žádné výsledky.
Jaké máte další plány?
Budeme tu jen vymýšlet teorie,
nebo něco uděláme?
Slečno, prosím.
„Profesorko Tidemannová“, děkuji.
Jsem ochotná pozastavit svou práci
a pomoct v Dovre, pokud je třeba.
Nechci tu dál diskutovat s profesorem Závrtem o ložiscích plynu.
Tidemannová.
Premiérka vám dala status vědecké poradkyně.
Něco se děje v Lesje, takže tam jedeme.
My?
Ano, dostal jsem za úkol dávat na vás pozor.
Co vás vlastně přivedlo k vykopávání zkamenělin?
Vždycky jsem měla hrozně ráda přírodu a tak.
A taky jsem vyrůstala na pohádkách, příbězích.
Táta byl profesor dialektologie a folkloristiky.
Aha, folklorista. Myslel jsem, že ti vyhynuli.
A co vaše matka? Co dělá ta?
Ta mi umřela v deseti.
Prosím?
Ta mi umřela v deseti.
To je dobře, že jste měli jeden druhého. Jako s tátou.
Jo.
Co?
Táta měl veliké srdce
a možná ještě větší fantazii, takže…
Postupně tak trochu ztratil kontakt s realitou.
Vážně?
„Musíš věřit a až pak to uvidíš,“ říkával.
- Možná věřil až příliš. - Jasně.
Já chtěl být spisovatelem.
Píšu knihu o mnichovi,
který si umí sundat hlavu, hodit jí po padouchovi a kousnout…
Proboha!
Taky umí házet prsty jako šipkami.
- Profesorka Tidemannová? - Nora.
Kapitán Holm, zvláštní jednotka.
Andreas Isaksen, úřad premiérky.
Vítejte v Lesje.
Tady je to.
Něco přišlo odtamtud,
překročilo to tady řeku a pokračovalo údolím.
Sledovali jsme stopy 20 kilometrů na jih, tam končí v horách.
- Opravdu končí? - Ano.
Nějaká další zjištění?
Ne, prohledali jsme celou oblast. Nenašli jsme nic.
- Jste paleontoložka? - Paleobioložka.
Aha.
No a jakou máte teorii?
V norských horách se zatoulal T. rex?
To se teprve uvidí, kapitáne Holme.
Kris.
Můžete mi říkat Kris.
- Kapitán Kris? - Jo.
Moc dobře jsem to neviděl.
Byla tma.
Byla tma, protože bylo zataženo?
Ne, bylo to jiné.
Jako kdybychom byli ve stínu hory.
A ta hora se hýbala.
Vyděsilo to i Sola.
Nojo, vyděsilo tě to, nojo.
Nevšimli jste si něčeho dalšího?
Čehokoliv, na co si vzpomenete?
Je mi líto. Jsem celý otřesený.
To je v pořádku.
Děkuju moc.
Jedna věc.
Bylo to jako…
takové jakoby… skučení.
Co to povídáš? Já žádné skučení neslyšel.
On takové věci neslyší. Nosí sluchadlo.
Co?
Skučení? Jako vítr?
Ne, bylo to spíš jako… melodie.
Smutná melodie.
Bylo mi z ní smutno.
Jako kdyby se údolím prohnal nějaký přírodní živel.
Přírodní živel na dvou nohou.
Cítíte to?
- Co myslíte? - Ten zápach.
Norskou přírodu?
Jo, ale jako…
něco víc.
- Víc přírody? - Ano, hyperpřírodu.
HYPERPŘÍRODA
„Hyperpřírodu.“
Ta je ale hluboká!
Co to děláte?
UV světlo. Ukáže, jestli tu jsou biologické stopy.
Vidíte něco?
Ne, jenom hlínu a kamení.
- Co je? - Ne, jenom…
Taková stará básnička.
Máme nějaký plán?
O čem uvažujete?
Dvacet kilometrů na jih?
Tady stopy končí.
Dál nepokračujou.
Jak vidíte na termokameře, žádné známky života.
Nic, jenom hory.
Něco tak velkého nemůže jen tak zmizet.
Ani se to nemůže schovat.
MASKOVÁNÍ?
Co si o tom myslíte?
- Do háje! - Co?
Ne nic, musíme na menší návštěvu.
Poslyšte, nejlepší bude, když mluvit necháte mě a…
Já nikam nejdu!
Už se tam nevrátím.
Nechceme tě nikam odvézt.
Odlož tu brokovnici, tati.
Maličká?
Odložíš tu brokovnici?
Už je to dávno.
Jo, hodně jsem pracovala.
Kdo je ten kravaťák?
Andreas Isaksen.
Poradce premiérky Mobergové.
Jo.
- V pohodě? - Hej!
Hej, uklidněte se!
Tohle je kapitán Kris… toffer Holm.
Krisi, to je Tobias Tidemann.
Je to její otec.
Dobře.
Těší mě.
Můžeme jít dál?
Jen si popovídáme.
A tati…
Kdyby sis mohl vzít nějaké kalhoty.
Předělals to tady.
Ne.
Zima 1943.
Nacisté využívali ruské válečné zajatce k výstavbě Nordlandské trati do Bodø.
Někdo si myslí, že výstavbu zastavili kvůli něčemu, co našli v hoře.
Vážně? A co našli?
Něco vyšlo z hory.
Ano, ale těžko se to dokazovalo.
Ututlali to. Odstranili stopy a svědky.
Ne, tati. Dneska.
Něco vyšlo z hory dneska.
Šli jsme po stopách toho, co je zanechalo,
ale ty stopy končí.
Žádné pověry, pohádky a fantazie.
To jsme uzavřeli už dávno.
Jen mě napadlo, že by nás tvoje práce mohla správně nasměrovat.
Znáš tyhle hory líp než kdokoliv jiný.
Věděli jste, že Norsko mělo až do roku 1840
za kontakt s troly nejpřísnější trest?
S troly?
- Před tisíci lety… - Tati.
…se po Norsku potulovali trolové.
Tuhle diskusi už znova vést nechci.
Víš stejně dobře jako já, že 1000 let je z evolučního hlediska strašně málo.
Kdyby existovali,
už dávno bychom z trolích fosilií získali profily DNA.
Věděli bychom, proč vyhynuli.
Víme velmi dobře, proč vyhynuli.
Christianizace Norska.
A nikdo jiný kromě tebe to neví proč?
Zbývalo takhle málo a odhalil bych je. A pak mě zavřeli.
Vždycky někdo něco věděl. Proboha!
Kittelsen. Co věděl tenhle malíř?
Ta očividná chyba! Udělal ji schválně?
- Chyba? - Moment…
Sebrané lidové pohádky, všechny pověsti, veškeré výtvarné zpracování.
- Měly zakrýt pravdu. - Tati!
Cílem každé zapsané pohádky je očernit odkaz trolů.
Udělat z nich blázny. Děkujme pohádkářům.
Zobrazují je jako hloupé, zlé, chamtivé bytosti,
kdežto člověk, jo, ten má být duševně nadřazený.
Když dost dlouho opakujete lež, stává se pravdou.
Politik, který to pochopil.
To je novinka.
Pojďme si dát dvě minuty oddychový čas.
- To je dobrý plán. - Dvě minuty?
Na lelkování nemáme čas. Musíme jít, Maličká.
- Neříkej mi tak. - Vzhůru za dobrodružstvím.
Pozor na hlavu.
A tamhle končí.
Je to tady, že jo?
Přesně tak.
Jo.
To znamená, že šel odtamtud až sem.
Šel?
Samozřejmě to mohla být i trolice.
Trolice?
Obryně.
Trol ženského pohlaví.
Bože můj.
Počkat! Dolů!
Musíme dolů!
Přistaňte!
Rodina Tidemannových.
Dobrá partička.
Vždycky byl tak trochu podivín.
No a v určitou chvíli se nechal pohltit tím, co dělal, a…
vyhodili ho a chvíli byl na psychiatrii.
Rozumím.
Myslela jsem, že teď bude v trochu lepším stavu.
Asi bych mu měla…
- Ano. - To je rozumné.
Vidíš něco?
Všechno je tady špatně.
- Cože? - Ta mapa.
Topografie nesouhlasí.
Je to úplně mimo. Vidíš?
Co?
Podívej se na nás.
Ty a já. Dobrodružství jako za starých časů.
Tohle není žádné usmíření mezi námi dvěma.
Jen abys věděl.
Když jsem ti vyprávěl o tajemstvích světa, zářily ti oči.
Bylas zvídavá jak tvá máma.
Co se stalo?
- Dospěla jsem. - Ale dej pokoj.
Co si namlouváš, že tady hledáme, Noro?
To, co říkáš, je jen fantazmagorie.
Dinosaury taky považovali za fantazmagorii.
- Je to nepřirozené. - Ne, to je příroda.
- Do háje… - Z hlíny a kamení.
Přišli z hor, vstali ze země…
- Co je? - Ten zápach.
Jo, koupu se v neděli.
Ne… to je hyperpříroda.
Hyperpříroda?
Hyperpříroda.
HYPERPŘÍRODA MASKOVÁNÍ?
Tati…
Krisi…
Nastartuj to.
Poběžte!
Rychle!
Volej Oslo!
Rozumím. Už to mám na obrazovce.
To musíte vidět.
Proboha, co to je?
VOJENSKÁ ZÁKLADNA RENA ØSTERDALEN
- Celkem síla, co? - Jo.
- I kravaťák je z toho paf. - Jo, je to velká věc.
Tati, ať se zeptají na cokoliv, ať řeknou lidi v uniformách cokoliv,
neříkej slovo „trol“, ano?
„Trol“? Jak to, trol?
Je špatně slyšet?
Nemyslí pohádkovou bytost, spíš…
Trol!
Je to trol!
Promiňte. Jde o to, že nebudeme přesně vědět,
co je to za stvoření, když ho nebudeme déle studovat.
Déle? Nemůžeme si dovolit čekat.
Nemůžeme si dovolit unáhlená rozhodnutí.
Co navrhujete? Soutěžit, kdo sní víc?
- Jak v té pohádce? - Dovolte, jestli můžu.
To není úplně normální,
když někdo začne stavět železnici přes Dovreské hory.
- Tati. - To je výsměch přírodě.
Ale vy to děláte…
- Tobiasi. - …protože můžete.
Nezamyslíte se, jestli je to správné.
- Co to děláš? - Pomáhám.
Ne, je to jak rodičáky na základce.
- Všechno? - Tvůj učitel byl blázen.
Jestli můžu…
Poslyšte, není to obyčejný skřet. Je to dospělý horský trol!
Odveďte ho.
- Zkoumám je 20 let. - Hned ho odveďte!
Jasně, a blázen jsem tu já?
- Postarám se o to. - Hodně štěstí!
Ruce pryč! Půjdu sám, nechte mě.
Paní premiérko, potřebujeme jediné: trochu času.
Je mi líto, riziko je příliš vysoké.
Jsme nuceni to předat armádě.
Trváš si na svých pohádkových teoriích,
tohle ale není tajemné fantastické stvoření,
které cítí křesťanskou krev a na slunci zkamení.
Když to víš, tak proč jsi šla za mnou?
Tohle dobrodružství nicméně skončilo. Vrátím se ke svému životu.
Ráda jsem tě viděla.
Vzbudíš se a všechno, co znáš, je pryč.
Vzbudíš se v úplně novém světě.
A tenhle trol…
Tohle stvoření…
Myslíš, že tu chce být?
Můžeme ho vyděsit zbraněmi.
Pořádat na něj hon.
Ale garantuju ti, Noro, že se příroda bude bránit.
Co máme udělat? Vzdát se?
Ani kravaťák se nechce vzdát.
Ne…
Tohle je teprve začátek.
Tak se mi líbíš.
Krisi! Počkejte!
Jste civilisté, Tidemannová. Tohle je vojenská operace.
Už se zase oslovujeme příjmením, kapitáne Holme?
Nebudeme překážet, budeme jenom přihlížet.
Vůbec nepoznáte, že tam jsme.
- Koukej, kam šlapeš! - Pardon.
To je naprosto vyloučeno.
Ale občas člověk trochu musí ohnout pravidla, ne?
Krisi.
Prosím.
- Tidemannovi. - Ano?
Jestli chcete být u toho, tak se držte stranou a řiďte se rozkazy.
Rozumíte?
- Jestli v Oslu zjistí, že jsem vás vzal… - Ne.
Jen klid, do východu slunce je po vás.
- Go, go, go! - Go, go!
Come on!
Dámy a pánové,
máme přímý přenos z Heidalu.
Piraňo, tady Viking.
Stav? Přepínám.
Vikingu, tady Piraňa.
Jsme na pozici.
3-alfo. Stav? Přepínám.
Vikingu, tady 3-alfa. Jsme na pozici. Přepínám.
Rozumím.
Co se teď děje?
Vyčkáváme.
Takže jestli tomu rozumím, umí si sundat hlavu?
- Ano. - Hodit jí po někom a kousnout ho?
Jo, nebo ruku.
Umí si ji utrhnout a odhodit ji jako sněhovou kouli v podobě pěsti.
Fascinující.
Umíš si je představit?
Jak jich tu jsou celé tlupy?
Rodiny.
„Z hlíny a kamení.
Měli zmrzlá srdce. Kosti z ledu.“
Všechno si to pamatuju.
Co jste mi s mámou vyprávěli.
A… tu prázdnotu, co nastala potom.
Ale taky si pamatuju, co tu prázdnotu vyplnilo.
Dobrodružství Maličké a Velkého.
Tohle má být usmíření?
Mezi námi dvěma?
To je PVS-31?
Ano, je.
Věděl jsem to.
- Máte vojenské zkušenosti? - Trochu.
Fakt?
Call of Duty.
Ty víš, Noro, že…
Ten den, kdy zemřela tvoje máma, ztratila jsi nás oba.
Ty tu teď jsi.
Zkamenělina.
To brečíš, nebo co?
To ta alergie na borovice.
Nesnáším přece les.
Pěkný, co?
Jo, je to úplně jak nějaká videohra.
3-alfa volá Vikinga. Přepínám.
Tady Viking.
Rozumím. Tu helmu.
Jen to povolte.
- Au. - Dobře.
- Dejte pryč ty tlustý prsty. - Au.
Je tady.
Můžu se podívat?
Zastavil se.
Ví, že jsme tady.
Oslo, tady Viking. Očekávám rozkaz.
Vikingu,
máte povolení k zahájení palby.
3-alfo, tady Viking.
Zahajte útok.
Rozumím. Zahajte palbu!
Idioti.
- Je to na nic. - Jen ho to dráždí.
3-alfo, stáhněte se!
Piraňo, palte! Opakuji: Piraňo, palte!
Rozumím, Vikingu. 9-8,
pal!
Kryjte se! Blíží se útok!
Ustupte.
Ústup!
Běžte!
Sem! Tady!
Posvěť se jméno tvé, přijď království tvé.
A odpusť nám naše viny,
jako i my odpouštíme našim viníkům.
Neboť tvé jest království i moc i sláva na věky.
Amen.
- Dostaneme tě odsud. - Krisi!
Krev, Noro.
Pomoc!
Cítil krev.
Musíme pokračovat. Pojďte.
- Hej! - Tati!
No tak, v klidu.
Poslouchej.
Hodný.
Hodný…
Jen klid.
Klid.
Ano…
Tati!
Tati?
- Noro… - Jak ti je?
Nehýbej se. Pomoc je na cestě.
Noro, vidělas to?
- Psst, nic neříkej. - Vidělas to.
Tati.
Palác…
Král…
Domov…
Moje holčičko…
Věř…
Tati?
Ne.
Ne!
DOBRODRUŽSTVÍ MALIČKÉ A VELKÉHO
KRÁLOVSTVÍ/PALÁC CO TO ZNAMENÁ?
DOMOV!
- Je robot, nebo co? - Ne, „zenový mistr“.
Používá své schopnosti k manipulaci s hmotou.
- Ahoj. - Dobré ráno.
- Ahoj. - Něco nového?
Sledujeme ho dronem.
Zastavil se v jednom údolí.
A?
Připravuje se nálet.
Další útok?
Noro.
Nikdo si nevíme rady.
Rozumíš…
Proti čemu tu stojíme.
Nevím, co jsem viděla a čemu věřím, ale…
Co když…
Co když co?
Co když je v pohádkách kus pravdy?
Hele…
Za jeden den sis toho prožila hodně. Říkám si…
To je chyba!
Tvůj táta říkal, že Kittelsen v obrázku schválně udělal chybu.
Trolové nesnesou slunce, a podívej!
Trol se prochází za denního světla.
Potom se Kittelsen nepletl.
Jak to?
Viděli jsme ho ve dne.
- Jaká další pravidla známe z pohádek? - To jako vážně?
- Dobře, na slunce zapomeneme… - Jako…
…ale my jsme na tom vyrůstali. Takže, Andreasi.
Nemají se krmit po půlnoci.
- Vážně to považujeme za… - Kříže?
- To jsou upíři, ne? - Ne, kříže, to je náboženství.
Ten voják!
Podívej.
„Čichám křesťanskou krev.“
- Christianizace Norska. - Ano.
VLHKOST – BALVANY
To, co navrhujete, je šílenství.
Naprosté šílenství!
- Nemůžeme pracovat se šílenými… - Pověrami?
Fikcí?
Ale no tak! To jako vážně?
Staré pověsti popisují, jak trolové házeli balvany na kostely.
Nesnášeli totiž zvuk zvonů.
Tohle je čím dál tím lepší.
Co si o tom myslíte vy, Andreasi?
Paní premiérko,
na základě toho, co víme, v tuto chvíli…
- Nenacházíme… - Generále.
Smím prosím něco říct?
Prosím, kapitáne.
Stojíme proti nepříteli, který se liší od všech předchozích.
A naše moderní zbraně
jsou neúčinné.
Myslím, že profesorka má pravdu.
Musíme uvažovat nekonvenčně.
Paní premiérko.
Tidemannová přišla s radikálním návrhem,
ale pokud s kapitánem Holmem něco víme,
tak to, že šílené situace si žádají šílená řešení.
Výborně.
- Proveďte operaci. - Proboha!
Dobře.
Pokud teď evakuujeme Gudbrandsdalen, vyvoláme naprostou paniku.
- Musíme mít plán. - Nejde…
Pohybuje se na jihovýchod.
A co je tam?
ZÁBAVNÍ PARK HUNDERFOSSEN LILLEHAMMER
Podívej.
- Děkuju. - Nechoď daleko, Viktore.
Viktore?
- Klaro, pojď sem. - Co se děje?
Thomasi, co to děláš?
Tidemannová, co se podle tebe stane?
Myslíš, že pukne?
Super.
Tady Hocus 1.
Udržujte formaci, otáčíme se.
Funguje to.
Tady Hocus 1. Ještě se přiblížíme.
Viktore!
Hocusi 3, útok zleva.
Mayday!
Hocusi 4, stoupejte!
Ne!
Viděli jste? Zachránil toho kluka.
Z Norska přišly šokující záběry.
Hlásíme se z Norska, které zachvátila panika.
Lidé se snaží zachránit před jakýmsi obrovským tvorem.
Mohla by to být norská Godzilla?
Nevědí ani, o jaké stvoření se jedná.
Bylo to hrozně strašidelné.
V Gudbrandsdalenu došlo k rozsáhlé destrukci.
Všude samí vojáci! Je tady nestvůra!
…rozsáhlé destrukci…
…za sebou zkázu.
Naprostý chaos.
Představte si ty následky, pokud dojde do hustěji obydlených míst.
Když se podíváme na stopy, podle všeho míří k hlavnímu městu.
Úřady se zatím nevyjádřily a nyní se spekuluje,
zda to nějak nesouvisí se včerejšími událostmi v Dovre.
Víme, že to nemělo žádoucí účinek,
ale jsme na dobré cestě.
Zvony fungovaly.
- Časem budeme muset čelit realitě. - Ano.
A do hlavního města míří stroj na zabíjení.
Vím, že máme málo času,
ale když zjistíme, s čím tady máme tu čest
a proč sem míří, můžeme přijít i na to, jak ho zastavit.
Co to podle vás je?
Když předem nic nevyloučíme…
Co je to podle vás?
Hrozba. Víc vědět nepotřebuji.
Hrozba, kterou je třeba zastavit silou, ne hokuspokusem.
Paní premiérko.
Nepředstavitelné není nemožné.
Děkuji za vaši pomoc, profesorko Tidemannová.
Tidemannová.
Já…
Noro?
Nikdo by to nezvládl líp.
Dělají velkou chybu a chci, abys to věděla.
Kapitáne Krisi.
Kdybych pro tebe mohl cokoliv udělat, stačí říct.
Pokud k tomu nebudou potřeba zvony.
Budu si to pamatovat.
Postavíme barikády na silnicích ze severovýchodu.
A pokud je to prolomí?
Existují samozřejmě i alternativy.
- Ne. - Ne? Co máte na mysli?
Máme k dispozici
střely,
které se zatím nesmí používat.
To, co navrhujete, jde proti všemu, co norské ozbrojené síly představují.
Nemluvě o katastrofální destrukci.
O jaké zbrani hovoříme?
- Proč jsem nebyla informována dřív? - Pracujeme na tom…
To nemůžete ani zvažovat.
Proč je pořád ještě tady?
Proboha.
Omluvíte nás na okamžik, Andreasi?
Můžete to považovat za rezignaci.
Promiňte.
Noro!
- Dál to zvládnu sám. - Co tu děláš?
Nechala jsi tam Tobiasův batoh. Pojď, budu řídit.
Dělejte!
Co se děje?
Evakuujou Oslo.
Vážení spoluobčané.
Mnozí z vás už slyšeli zprávy z Dovreských hor
a viděli mírně řečeno neuvěřitelné záběry z Gudbrandsdalenu.
Možná jste si mysleli, že to jsou filmové triky.
Toto však není pohádka, je to skutečnost.
Norsko je připraveno na řešení vážných krizových situací,
ale nic nás nemohlo připravit na to, před čím stojíme nyní.
Tvor, o jehož existenci věda neměla tušení,
se vynořil z hlubin.
Bude nutné přepsat historii.
Ale nejdřív se musíme postarat o naše obyvatele
a naši zemi.
Vláda, ozbrojené síly a naši přední vědci
dělají od prvního hlášení z Dovre ze včerejšího rána
maximum pro to, aby situaci dostali pod kontrolu.
S těžkým srdcem vám teď musím sdělit,
že naše dosavadní úsilí bylo marné.
Proto pokládáme za nezbytné přijmout další opatření,
abychom předešli dalším ztrátám na životech.
Naléhavě vás žádám,
abyste stejně jako vláda a parlament tuto situaci brali vážně.
Tímto vyhlašuji nouzový stav
a okamžitou evakuaci Osla a všech dalších obcí v okolí.
Velké krize jsme už zažili,
semkli jsme se,
pomáhali si.
Celým svým srdcem vás teď prosím:
pomáhejte si.
A Bůh žehnej…
naší drahé vlasti.
Rezignace.
Řekl jsem, že rezignuju.
To znamená vzdát se. Já se nevzdávám.
Proč jsem neřekl jako normální lidi, že končím?
Občas jsem úplně vypatlanej.
Sinding?
Jo, ale nevím, co to znamená.
Říkal to několikrát, ale já…
„Sinding? Strážce brány.“
Nemyslí Rikarda Sindinga?
- Kdo je to? - Komoří v královském paláci.
Rikarda jsem při návštěvách v paláci potkal tisíckrát.
SINDING KRÁLOVSTVÍ/PALÁC – CO TO ZNAMENÁ?
Palác…
Domov…
Král…
- Co je? - Otoč to.
- Cože? - Musíme do paláce.
Sorry! Úřad premiérky!
KRÁLOVSKÝ PALÁC OSLO
Stůjte!
- Stát! - Přicházíme v míru.
Ruce nad hlavu! Otočte se a běžte k autu!
- Jsme z úřadu premiérky. - Uposlechněte!
Na tohle teď nemáme čas.
Poslední výstraha!
No, možná čas máme.
- Vraťte se k autu! - To stačí, pánové.
Stačí.
Sindingu! To jsem já, Isaksen.
Poradce premiérky Mobergové.
Počítal jsem s tím, že dříve či později někdo přijde.
Nepřekvapuje mě, že je z rodiny Tidemannových.
Máte Tobiasovy oči.
Vašeho otce jsem si velmi vážil.
On mnou samozřejmě opovrhoval, ale…
byl to dobrý člověk.
Velmi tvrdohlavý.
Spočítal bych na prstech jedné ruky, kolik současníků vidělo to,
co teď uvidíte vy.
Normálně bych trval na tom, že dámy mají přednost.
Nikomu to nepovím.
Královský palác byl postaven ve víře,
že štěstí přinese,
když bude postaven v místě sídla jiného krále.
Málem se na to přišlo
při výstavbě podzemní dráhy ve 20. letech 20. století.
A pak znovu před dvanácti lety.
Co prosím?
Tížilo mě, co jsme udělali Tobiasovi,
ale bylo to nutné, je mi to líto.
Zničili jste život nevinnému člověku a vy řeknete jen: „Je mi to líto“?
Doufám, že toto zodpoví vaše otázky.
Zde byl domov krále trolů.
Proboha!
Za christianizace Norska vyhladil Olaf II. Norský všechno,
co odporovalo nové víře.
Věděl, že nic, a to ani pro troly,
není drahocennější než…
rodina.
Co se s nimi stalo?
Dá se to popsat jedině jako masakr.
Ale ušetřili jedno z dětí krále trolů.
Využili ho k tomu, aby krále vlákali zpátky do tmy.
Vlákali ho hluboko do Dovreských hor.
A zavřeli ho, aby tam zemřel.
Takže táta měl pravdu.
Král hledá cestu zpět do svého paláce.
Chce domů.
Andreasi, podívej!
„Tahle temná stvoření jen slunce v kámen promění.“
Tak to není. Viděli jsme ho na denním světle.
Ano, na denním světle, ale viděli jsme ho v přímém slunečním světle?
Jak nám to pomůže? Slunce neovládáme.
Jaké máte v paláci největší auto?
Zahajte palbu.
Nejoblíbenější vůz Jejího Veličenstva královny.
Dobře.
To bychom měli kola.
Teď potřebujeme svaly.
Tidemannová.
Plán?
Zničí nás.
Celé Oslo.
Musíte přijmout rozhodnutí.
Dělejte, co je třeba.
Zahubme to dřív, než to zahubí nás.
Na třídě Karla Johana to udělat nemůžeme, ale když ho odlákáme z centra…
- Holmenkollen? - Holmenkollen je daleko.
Chce to něco blíž, kam je lepší přístup.
Ekeberg.
Můžu říct lidem, co znám z Národní gardy,
kde ale vezmeme tolik…
Mám nápad.
Kód zní:
jedna, šest, nula, tři,
sedm, šest, devět, devět…
Tři, šest, pět, šest, sedm, devět.
Kód zní: jedna, sedm, osm, sedm, šest, osm, tři…
Kód ověřen.
Ihned zahajujeme plnění úkolu.
Nastup si!
Siggy, snad máš dobré zprávy.
Barikády kolem Osla padly, budou bombardovat.
- To je zlé. - Co to znamená?
Takže sbohem, Oslo?
Musíme získat čas.
Nemůžeš se nabourat do systému?
Je těžké se nabourat do vojenského systému
a převzít kontrolu nad moderní stíhačkou?
Promiň! Snažím se…
Ne, vážně.
Jak těžké to asi je?
Jo takhle…
Staniž se.
VÍTÁ VÁS OSLO
Skvělá podívaná, nechte si ji na potom.
EKEBERSKÁ POLE OSLO
Hotovo.
Pojď.
Cíl se blíží k centru města.
Velitelství, tady Raven 4. Potvrzuji kurz na Oslo.
CÍL: ZÁKLADNA ØRLAND
FIREWALL C – PŘÍSTUP ZAMÍTNUT
„Neprojdeš dál.“
Amire! Salámu alejkum.
Alejkum salám, brácho.
- To je ale akce. - Máš někoho?
Kavalerii?
Jestli tohle přežijeme, dlužím ti Pepsi Max a Toblerone.
Jestli se to teď kámošce hackerce nepovede…
Siggy je Spock mého kapitána Kirka.
Siggy nikdy nezklamala. Vůbec neví, co je to selhání.
Tady Raven 4. Cíl zaměřen. Očekávám rozkaz.
Zaútočte.
Rozstřílejte to svinstvo.
Rozumím.
Odpal střely za pět, čtyři…
tři… dvě… jednu…
Ne! Selhání systému. Co to…
Jackpot.
Siggy.
Dobře.
- Proč se nic neděje? - Nevím.
Proč se nic neděje?
Nemám kontakt s kontrolním panelem.
Kontakt? Nemáme internet, nebo co?
Co když to nevyjde?
Co když jsem jako táta?
Naprostý šílenec.
Ano, a v šíleném světě jsou příčetní jen šílenci.
A nikdo není šílenější než ty, Noro Tidemannová.
Děkuju…
Asi.
Tak jo, Andreasi…
Připoutej se.
Bože.
No nazdar.
Let’s go.
Teď!
Už jde! Rychle!
Stav?
- Už jedeme! - Ne.
- Potřebujeme čas. - Bohužel. Jsme tam za čtvrt hodiny.
Za deset minut.
Ne, Noro…
Nejsme připravení.
Vojáci!
Všichni sem!
Rychle!
Blíží se sem nepřítel z tohoto směru.
Bude tu za deset minut.
To, co se tam za chvíli objeví,
jste ještě nikdy předtím neviděli.
Budu k vám upřímný.
Je pravděpodobné, že operace nepůjde podle plánu.
Položme si otázku.
Co jsme zač, když se vzdáme bez boje?
Co jsme zač, když se poddáme strachu?
A co jsme zač, když se necháme převálcovat?
Pokud nejdřív neřekneme:
„Tady ne! Za naší hlídky ne!“
Most je zavřený!
Ne, ta hlava!
Ztratili jsme hlavu!
Ahoj, krasavče.
Párty začíná.
Je osamělý…
Je na světě úplně sám.
To je jak ta pohádka o třech kozlících.
Největší kozlík nepřichází, takže teď můžeme jet.
Máte kontakt?
Systém zřejmě blokuje něco zevnitř.
Na čem pracujete?
Jsem ráda, že jste tady.
Někdo asi převzal kontrolu nad mým počítačem.
Klikla jsem na přílohu e-mailu o princovi z Nigérie…
Uvědomujete si, co jste udělala?
Raven 4. Systém je znovu online. Nový rozkaz, prosím.
Stále máte povolení k útoku.
Rozumím.
Takže to dokončíme.
Rychle!
Musíme ven!
Za mnou!
Teď!
Noro!
- Amire, připraveni? - Ještě ne.
Noro!
Go!
Noro, pojď.
Raven 4 má zaměřeno na cíl. Zbraň je odjištěna.
Tady Raven 4, vidím civilisty. Opakuji: vidím civilisty.
Zrušte útok.
Ne.
- Zrušte útok. - Ne, proboha.
Vyhoďte to do povětří.
Zrušte útok.
Vyhoďte to do povětří.
Vyhoďte to sakra do povětří!
Opakuji: zrušte útok.
Ruším útok.
Jsi génius!
- To je špatně. - Co?
Ne, zabralo to.
Zabíjíme ho.
To nebylo v plánu?
Takhle ne.
Noro?
Noro Tidemannová!
Musíš je zastavit.
Zastav to!
Musíš odejít!
Prosím, odejdi odsud!
Amire.
Klid.
Prostě…
se vrať zpátky do hor!
Prosím!
Jdi do bezpečí!
Nebudeme tě honit, tak jen běž!
Norský pohár už se tady asi hrát nebude.
- Brácho. - Brácho.
Tak co myslíš?
„Dovreský vrch“?
„Pahorek Tidemannové“?
Nebo spíš „Trolí skála“?
„Tobiasova hora“, možná.
Ten monokl vám sluší.
Paní profesorko.
Nevím, co mám říct.
Paní premiérko, musím vysvětlit tu rezignaci.
Nechtěl jsem se vzdát, jen dát výpověď.
Berit, chci být spisovatelem!
Myslíš, že jich tam je víc?
Hluboko v jeskyni pod jinou horou.
Překlad titulků: Miroslav Pošta