‫מל.‬
‫מל, את בסדר?‬
‫הכול בסדר.‬
‫לא.‬
‫נפצעת?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫קדימה, קדימה.‬
‫- ארקיין -‬
‫היא היתה אישה נפלאה.‬
‫חברה טובה.‬
‫אני לא יודעת איך נתמודד‬ ‫עם המשבר הזה בלעדיה.‬
‫לחשוב שכמעט הענקנו ריבונות‬
‫ליצורים שעשו את זה.‬
‫אנחנו אחראים להשלטת סדר,‬
‫וישנו בעמידה.‬
‫עכשיו עיניי פקוחות.‬
‫לא יהיו עוד סיפורי אגדות על שלום‬ ‫עד שננקה את כל השדים מהמרתף שלנו.‬
‫כל כך יפה מצדך לעזור‬ ‫לחבר המועצה סאלו, אמא.‬
‫כיוון שאנחנו במלחמה,‬
‫חשבתי שיהיה נבון לבקש עצה‬ ‫מלוחמת מנוסה כל כך.‬
‫בואו נדבר על העניין שלפנינו.‬
‫אנשינו מפחדים וסובלים.‬
‫הם צריכים לדעת שהמנהיגים שלהם שולטים במצב.‬
‫נערוך הפגנת כוח חסרת תקדים.‬
‫נציף את העיר התחתית במוציאים לפועל‬ ‫החמושים בהקסטק.‬
‫אנשים חפים מפשע יילכדו באש הצולבת.‬
‫עוד כמה חברי מועצה צריכים להתפוצץ‬ ‫לפני שתתעוררי?‬
‫אנחנו תחת מתקפה.‬
‫מה היא עושה כאן?‬
‫השוטרת קירמאן ראתה במו עיניה את המתקפה.‬
‫היא אישרה שזה היה מעשה של אדם מטורף אחד.‬
‫ג'ינקס.‬
‫סילקו מת.‬
‫המחתרת נותרה ללא מנהיג.‬
‫אם נפעל לפי התוכנית שלך,‬ ‫נסתכן בכך שיתאחדו נגדנו.‬
‫אז מה הפתרון שלך?‬
‫הענשה?‬
‫נזיפה חמורה?‬
‫נשתמש בחטיבה שלהם נגדם.‬
‫נאשים את ג'ינקס במתקפה,‬
‫ונציע פרס גדול מדי מכדי להתעלם ממנו.‬
‫אני מצטערת, מל.‬
‫אני לא רגועה מכך‬ ‫שנפקיד את גורלנו בידי המזל.‬
‫ג'ינקס התגלתה כחמקמקה.‬
‫נוכל להתחיל בריפוי רק לאחר שהיא תובא לדין.‬
‫אז זה סגור, שניים נגד אחת.‬
‫אנחנו נפלוש.‬
‫יורשה לי לומר משהו?‬
‫במשברים מסוג זה,‬
‫חיוני להציג חזית אחידה בפני הציבור,‬
‫ללא קשר לרגשות האישיים שלנו.‬
‫כמה נבון.‬
‫אסכים לתמוך בפלישה.‬
‫אבל מבחינתי הגבול עובר בהקסטק.‬
‫יש לנו קוד אתי.‬
‫שימוש כזה בכוח חייב להיות רק כמוצא אחרון.‬
‫מוסכם.‬
‫אז סוכם, שתיים נגד אחד.‬
‫היתה לי הזדמנות.‬
‫אמא שלך השאירה לך את זה.‬
‫מפתח קירמאן?‬
‫לא, אני לא...‬
‫אני לא ראויה לו.‬
‫זו המורשת שלך עכשיו, קייטלין.‬
‫למה היא עדיין כאן?‬
‫היי.‬
‫צדקת, קייט.‬
‫פאודר איננה.‬
‫אני יכולה לתקן את זה.‬
‫אם תשכנעי את ג'ייס לתקן את הכפפות,‬ ‫אוכל לעשות את זה בעצמי.‬
‫אין צורך לפגוע באף אחד אחר.‬
‫לא.‬
‫אין יותר משימות סוררות.‬
‫אין יותר תוכניות פזיזות.‬
‫אמא שלי צדקה.‬
‫יהירותי גרמה לי לקחת על עצמי‬ ‫יותר משהייתי מסוגלת לשאת,‬
‫והיא שילמה את המחיר.‬
‫הם שולחים את כל המוציאים לפועל‬ ‫לחפש את ג'ינקס.‬
‫אני הולכת איתם.‬
‫בבקשה, אני חייבת לעזור.‬
‫את יכולה לעזור.‬
‫כאחת מאיתנו.‬
‫קייט, אני לא יכולה לענוד את זה.‬
‫האנשים זועקים לדם.‬
‫המועצה לא תעצור אותם.‬
‫את יכולה להוכיח שלא כל זאון תומכת בג'ינקס.‬
‫אנחנו נוכל להראות להם.‬
‫ביחד.‬
‫ראיתי איך הם הרגו את הוריי.‬
‫יש לך מושג איזו הרגשה זו?‬
‫כן.‬
‫יש לי.‬
‫חשבתי שאת בצד שלנו.‬
‫לא חשבת בכלל.‬
‫היי, תיזהרי.‬
‫סליחה.‬
‫את לא הראשונה.‬
‫את בסדר?‬
‫את...‬
‫איבדת מישהו במתקפה?‬
‫מה שלומו?‬
‫כמו קודם. נושם.‬
‫הדופק יציב.‬
‫מעבר לזה,‬
‫נותר רק לנחש.‬
‫מה זה עושה לו?‬
‫ליבת ההקס התפתחה.‬
‫היא מחליפה דפוסים רוניים מהר מדי,‬ ‫אני לא עומד בקצב.‬
‫הדבר היחיד שאני יודע‬ ‫הוא שזה משאיר אותו בחיים.‬
‫זה מסוג החידות שוויקטור היה אוהב,‬ ‫אם הוא לא היה...‬
‫אני הייתי צריך להיות שם במקומו.‬
‫אל תגיד את זה.‬
‫הוא יחזור אלינו.‬
‫אני עדיין לא מבין.‬
‫הוא היה ממש לידי.‬
‫איך הפיצוץ פגע בו ככה, ואני פשוט...‬
‫אני יצאתי משם ללא שריטה?‬
‫אין היגיון בדברים האלה, ג'ייס.‬
‫איך הלך עם המועצה?‬
‫אמא שלי נכנסה למשחק.‬
‫היא כבר הצליחה להשפיע על סאלו.‬
‫היא משתמשת באבל שלו כדי לדחוף את הקסטק.‬
‫מל, הבטחתי לוויקטור.‬
‫לעולם לא עוד.‬
‫זה בסדר.‬
‫טיפלתי בזה.‬
‫לא אתן להם להרוס את החלום שלך.‬
‫קייטלין היתה שם.‬
‫אולי תבקר אותה.‬
‫היא מסתירה את זה בצורה ראויה להערצה,‬ ‫אבל המסכנה סובלת כל כך.‬
‫היי, ספראוט.‬
‫איך מצאת אותי?‬
‫אבא שלך.‬
‫אמא ואני נהגנו לבוא לכאן‬ ‫כשהיינו צריכות מפלט.‬
‫אחד המקומות הבודדים שבהם‬ ‫מעולם לא התווכחנו.‬
‫אני מצטער שלא הייתי בסביבה.‬
‫מה שלום ויקטור?‬
‫אני אפילו לא יודע אם הוא עוד שם.‬
‫מאז שזה קרה...‬
‫שלושה פרצופים מסתובבים לי בראש.‬
‫אני רואה את אמא.‬
‫כשמצאו אותה.‬
‫וכל נים בגופי פשוט שוקע,‬
‫כמו אבן שנבלעה במים אפלים.‬
‫אבל אז יש את ג'ינקס.‬
‫צוחקת.‬
‫אני רוצה לתלוש את הצחוק הזה‬ ‫מהגרון שלה לנצח.‬
‫קייט.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני פשוט מבינה עכשיו‬
‫כמה קל לשנוא אותם.‬
‫מעשה אכזרי אחד.‬
‫ואז אני רואה את ויי.‬
‫ביקשתי ממנה ללבוש את המדים.‬
‫אומר רק שהיא סירבה.‬
‫ויי? לענוד תג?‬
‫היא חושבת שהכפפות שלך‬ ‫יפתרו את כל הבעיות שלה.‬
‫מה אם היא צודקת?‬
‫הקסטק אולי יותיר אותנו בחיים, ג'ייס,‬
‫אבל הוא לא יציל אותנו.‬
‫אני?‬
‫שאצטרף לסיור הבוטנים?‬
‫הייתי בטוחה שאין לה חוש הומור.‬
‫אני אוהב בוטנים.‬
‫אבא שלה צודק.‬
‫אין טעם להישאר כאן.‬
‫אלא ש...‬
‫אני זו שיצרה את המפלצת.‬
‫ויי?‬
‫מי את?‬
‫ואיך את יודעת איך קוראים לי?‬
‫שוטרת זוטרה נולן.‬
‫מאדי.‬
‫ו...‬
‫שמך כתוב על הפנים.‬
‫אז מה קורה?‬
‫חיפוש אקראי?‬
‫ליווי אל מחוץ לשטח?‬
‫או שבאת רק כדי לבזבז את זמני?‬
‫חיפוש? לא.‬
‫לא.‬
‫את סוג של אגדה בקרב המוציאים לפועל.‬
‫קייטלין עשתה סצנה רצינית בתחנה‬ ‫כשניסו למנוע את הגיוס שלך.‬
‫עכשיו אני חייבת לשאול.‬
‫הכול נכון?‬
‫רדפת אחרי סילקו לבד כשהמועצה לא תמכה בך?‬
‫התעמתת עם כל הכנופייה שלו?‬
‫קייט אמרה את כל זה?‬
‫היא אמרה,‬
‫שאם לכל מוציא לפועל היה לב כמו שלך,‬
‫היינו יכולים להילחם בנוקסוס עצמו.‬
‫ואז היא איימה להפסיק את המימון של משפחתה.‬
‫בכל מקרה, אני שמחה שאת מצטרפת.‬
‫אחרי שהשריף בגד בנו,‬
‫טוב, בואי נגיד...‬
‫נחמד לדעת שעדיין נשארו אנשים טובים.‬
‫השוטרת נולן.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫היה לי לכבוד, ויי.‬
‫בבקשה, גברתי.‬ ‫-מכאן, גברתי.‬
‫עצור.‬ ‫-תמשיכו לזוז, בבקשה, חברים.‬
‫אחת מהזכויות הרבות מתוקף שירותי‬ ‫כחברת המועצה שלכם,‬
‫היא ההזדמנות, מדי פעם,‬ ‫לעמוד מאחורי הפודיום הזה‬
‫ולראות רבים כל כך,‬
‫שמאוחדים לא על ידי לידה או צו,‬ ‫אלא על ידי כל הדברים שאנו חולקים.‬
‫התקווה שלנו.‬
‫הסקרנות שלנו.‬
‫הדחף שלנו להשאיר אחרינו‬ ‫עולם טוב מזה שהיה לפנינו.‬
‫הדברים שאנו חולקים‬ ‫הם מה שהופך אותנו לעם אחד.‬
‫היום אנו חולקים אובדן בלתי נתפס.‬
‫חבר המועצה איריוס בולבוק,‬
‫חבר המועצה טורמן הוסקל,‬
‫וחברת המועצה קסנדרה קירמאן נלקחו מאיתנו.‬
‫אבל הם לא יישכחו.‬
‫הזמנו את הפסל הזה‬
‫כדי שנוכל לזכור אותם‬ ‫על תרומותיהם האינסופיות.‬
‫על השירות שנתנו לאורך כל חייהם.‬
‫ולא על המעשה השפל שגנב אותם מאיתנו.‬
‫גברתי, את לא יכולה להיכנס...‬
‫אף שספגנו מכה קשה,‬
‫אני מבטיחה לכם,‬ ‫ששלטון החוק שריר וקיים בפילטובר.‬
‫לא.‬ ‫-אנחנו נמצא את האחראים.‬
‫והם יתנו את הדין על פשעיהם.‬
‫נורא, נכון?‬
‫לאבד אדם אהוב.‬
‫אתם לא בטוחים כאן, טופרים.‬
‫איש מכם אינו בטוח.‬
‫זהירות.‬
‫קדימה.‬
‫תוציאו מכאן את חברי המועצה.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫מה את עושה?‬
‫למען הבן שלי.‬
‫קדימה.‬
‫לעזאזל.‬
‫המתחם מאובטח.‬
‫עוד נראה.‬
‫הייתי בטוחה שיהרגו אותך.‬
‫בוא איתי.‬
‫טקס זיכרון.‬
‫תפסתי אותך.‬
‫איזה מין חיות אלה...?‬
‫הם רצו את המחזה.‬
‫בסדר? הם מנסים להפחיד אותך.‬
‫הם רק עצבנו אותי.‬
‫את...‬
‫את חייבת למצוא דרך לבטל את הפלישה.‬
‫מה?‬
‫הקרב הזה היה על אדמתך.‬
‫שם למטה, תפעלו לפי התנאים שלהם.‬
‫שום דבר מזה אינו בתנאים שלנו.‬
‫אולי כדאי שתשני את זה.‬ ‫-אני לא יודעת איך, בסדר?‬
‫היא מתה ומשאירה את הבור הענק הזה,‬
‫ואני פשוט אמורה למלא אותו.‬
‫כאילו היא לא היתה שם מעולם.‬
‫היי.‬
‫את לא.‬
‫הבור נעשה קטן יותר, אבל...‬
‫אף פעם לא ממלאים אותו.‬
‫טעיתי כשהפלתי עלייך את התג.‬
‫פשוט...‬
‫בכל צורה שלא אחשוב על זה,‬
‫אם ארדוף אחרי אחותך לבד,‬
‫אחת מאיתנו תחזור בארון.‬
‫הכול מתפרק.‬
‫לא נכון.‬
‫לא ניתן לזה לקרות.‬
‫אני יודעת שאת מפקפקת בזכותך מלידה,‬ ‫קייטלין.‬
‫יש בכך חוכמה.‬
‫אבל תזכרי.‬
‫את בת קירמאן.‬
‫מעולם, לאורך כל חיינו,‬
‫לא הכריחו את מנהיגי פילטובר‬ ‫להיכנס לצינוק של הבירה שלנו.‬
‫אך הנה אנחנו.‬
‫האם יש מי שעוד מפקפק בכך שהאויב שלנו‬ ‫גדול יותר מאדם מטורף אחד?‬
‫איך הם הגניבו כל כך‬ ‫הרבה מהדברים האלה לטקס?‬
‫חשבתי שנקטנו בכל האמצעים כדי לאבטח אותו.‬
‫ודאי היתה להם עזרה.‬
‫ממישהו כאן למעלה.‬
‫אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להמשיך להסס.‬
‫אם לא נגן על עצמנו עם הקסטק,‬
‫העקרונות שלנו יהיו חסרי משמעות.‬
‫אני...‬
‫אנחנו לא מוכנים לפלישה בהיקף מלא.‬
‫המתקפה בעיר התחתית הוכיחה זאת.‬
‫זו ישיבת מועצה סגורה. מי הכניס אותך לכאן?‬
‫אני קצינה מעוטרת.‬
‫מנהיגת בית קירמאן.‬
‫תפנה אליי בכבוד,‬
‫או שתסתום את הפה.‬
‫אני אוביל צוות תקיפה לזאון עם שלוש מטרות:‬
‫לאתר את ג'ינקס,‬
‫לפרק את השימר,‬
‫ולנטרל כל סוכן שעדיין נאמן לסילקו.‬
‫מה גורם לך לחשוב שתצליחי‬ ‫יותר מהכוחות שלנו היום?‬
‫יש לנו הפתעות משלנו.‬
‫- איש של קידמה -‬
‫תרגום כתוביות: יעל נוסבאום‬