Så... Alt går til helvete.
Kjemibaronene kriger om kontrollen over Lanes.
Små gatekjeltringer krangler om rester.
Akkurat som da Vander døde.
Bortsett fra at denne gangen
er du ikke her for å sette sammen alt igjen, fordi...
Fordi noen laget hull i deg.
Vi pleide å si at jeg kunne fikse alt.
Før jeg ødela alt.
Hun pleide å si mye.
Både hun og du. Sjefet alltid med meg.
Nå er det så stille.
Hva skal jeg liksom gjøre med det?
Har du fått nok?
Kan du føle det?
Det...
Surringen bak øynene dine?
For du vet at på et øyeblikk kan alt...
Verdens beste følelse, småen.
ETTERSØKT
Ja, det er meg.
Hvis du trenger å forbanne et søsken, en familie eller et samfunn...
...har du kortet mitt.
Jeg klager ikke, men du hyrte meg for å gjøre regnskapet.
Og helt siden vi begynte å slåss mot de andre kjemibaronene,
har tallene gått i...
- Dass? - Ikke akkurat ordet jeg ville...
Har du lurt på hvorfor smartinger som deg alltid jobber for sånne som meg?
- Nei, aldri. - Du bruker bare halve hodet.
Planlegger ting, kalkulerer sannsynligheter.
Vet du hvordan Silco tok over Lanes? Med bare tennene.
Det virker bare litt forhastet.
Sist hadde Margot minst ti mann som voktet tyvegodset.
Margot og Chross kan kjempe alt de vil, men til slutt blir det jeg som smiler.
Til jeg sitter i Silcos stol, er din eneste jobb å få tallene til å stemme.
Det grå? Helt her oppe?
Har man sett. De har tømt stedet. De kan ha gjort jobben vår lettere.
Nei, vi kan ikke.
Det er fabrikkrøyk fanget under bakken. Verken mer eller mindre.
Sjef.
Du kan gå i forveien. Rapporter tilbake.
Jeg?
Jeg vet at dere vil sage hodet av hverandre.
Så jeg går rett på sak. Krigene om territorium må ta slutt.
Det var de to som startet det. Jeg har bare forsvart mitt.
Å spille blyg kler deg ikke, kjære.
Du begynte dansen da du raidet Rapturewalk.
- Hva skal jeg med din skitne gate? - Overflaten er fienden vår.
At vi dreper hverandre, gagner dem.
Vi må legge disse småkranglene til side og slå oss sammen.
Bli alliert med disse to? Jeg har bedre kjangs mot Overflaten.
Selv om vi går sammen, er de fire ganger flere.
Og det er før våre nylige tap.
Det hjelper kanskje der oppe, men de kan ikke slåss i gruvene.
Er han død? Hvorfor er han så stille?
Hun har rett. Blir vi ikke kvitt overflaterne, vil vi ikke klare oss.
Men jeg har en annen løsning. Vi gir dem Jinx.
Det er alt de bryr seg om.
Vi utleverer ikke folkene våre.
"Vi"? Du gjør ikke så mye lenger, eller hva, skjæra?
En fugl uten vinger er bare en rar rotte.
Traff jeg et sårt punkt? Jeg skal tilby deg en avtale.
Hjelp meg å levere blåtoppen til vennene våre ovenpå,
så skal jeg skaffe deg en ny arm med alt tilbehøret. Tenk på det.
Men jeg lover at det er det siste tilbudet du får.
Jeg kan ikke tro at du er død, og jeg rydder ennå opp i rotet ditt.
Herregud, er du sprø?
Snakker med døde folk.
- Er du her for å gjøre kål på meg? - Har jeg ikke gjort deg nok tjenester?
Samme tid hver dag.
Den store babyen klarte det ikke selv.
Det var mye han ikke klarte selv.
Nå ville han ha satt meg til å kreve inn gjeld over hele Lanes.
- Bygge våpnene hans. - Gjøre avtalene hans.
Sprenge fiendene hans.
Han kreperer, og hele verden snus på hodet.
Alle planene hans, alt vi bygde opp...
Hva faen skal vi gjøre nå?
Se på at alt brenner.
Hva var det jeg sa?
Viktor.
Viktor!
Viktor...
Viktor!
Jayce?
Viktor?
Herregud.
Hva... er jeg?
Du er... Du er i live.
Du er i live!
Du fryser nok.
Fryser? Nei, det tror jeg ikke.
Jeg føler en spenning. Et potensial.
En gjentakende impuls.
Ubehagelig, men... "fryser" er ikke det rette ordet.
- Hexcore. - Den reddet deg.
Den tilpasset seg skadene dine. Den forandrer og utvikler seg.
Det var som om den var knyttet til deg.
Jeg brukte notatene dine og skrev ned alt.
- Jeg har ennå mange spørsmål, men... - Jeg skulle ha dødd.
Du lovet å ødelegge Hexcore.
Nei. Forstår du ikke? Heimerdinger tok feil.
- Vi tok feil. Den er ikke så ille som... - Den drepte Sky, Jayce.
Hva?
Nei.
Hun hadde store drømmer.
Det hadde vi også en gang.
Jeg skal trekke meg fra Rådet. Jeg forstår det nå.
Min plass var alltid her på laben sammen med deg.
Vi skal rette opp dette. Sammen.
Jeg må si farvel til dette stedet nå.
Til deg.
Farvel? Viktor, du er partneren min.
Vi skilte vei for lenge siden.
Det var hengivenhet som knyttet oss sammen.
Tror du at det er så lett?
Å vende ryggen til mens byen din ber deg om frelse?
Å holde på prinsipper mens din beste venn blør i hjel i armene dine?
Jeg ba aldri om dette!
Hvor skal du?
Farvel, Jayce.
Det er så mange av dem.
Det er alle kampene. Vi går tomme for plass snart.
- Og så er det sikkerhetsrisikoen. - Vi avviser ikke folk.
Etter alle disse årene er vi endelig kvitt Silco.
Bare så en ny kan ta plassen hans.
Se på dette.
- Dette er nokså urovekkende. - Det treet betyr så mye.
Det gir oss mat og frisk luft. Vi har bygd identiteten vår rundt det.
Hver gang det ser ut til å gå bra...
Ingenting er tapt ennå, gutt.
Hvis det fins en måte å stå ut på, skal vi jommen finne den.
Jeg har sett noe liknende før.
Eier du ikke dette stedet?
Kom.
Brambleback har forlatt jungelen.
Du skjønner at kodeord ikke funker når du dikter dem opp på stedet?
- Professor? - Ja, så klart.
- Hva er det med deg? - Jeg trodde...
Hvorfor bryter du deg inn på laben min? Og hvem er han?
Dette er min nye lærling, Ekko.
Ekko, min tidligere lærling, Jayce.
Beklager inntrengningen, men vi prøvde å snike oss inn.
Som om du aldri har gjort det.
Sover du her?
Drikker du te, Ekko?
Du har rett. Det stemmer med forringelsen vi så
i plantene vi testet med Hexcore, men hvor sa du at du fant dette?
- Dypt i undergrunnen. - Ekkos hjem er et vidunderlig sted.
Virkelig et under. Du burde se hva...
Nettopp. Da jeg sa "hjem", mente jeg så klart hans kognitive senter.
- Det er slett ikke et fysisk sted skjult... - Hva gjør du?
- Overlevde noen av plantene? - Det var ikke dem vi prøvde å redde.
Men dette mønsteret...
Hvordan kan det være der og her?
Å nei.
Hvor er Viktor?
Det går bra.
Viktor.
Stedet er tomt.
Beklager, sjef.
Blåtopp.
Du glapp mellom fingrene deres. Du må være delvis ål.
Det betyr at jeg kan kreve økt dusør. Man kan alltid gjøre en avtale.
De vil ha deg i live. Men ikke tro at jeg ikke vil stikke ut øya dine.
Ulempen med dere på-langt-hold-typer.
Jeg? Jeg er typen som liker nærkamp.
Trodde aldri jeg ville se deg sippe. Lurer på om Silco noensinne så det.
To ganger.
Da han møtte meg, og da jeg drepte ham.
- Du? - Det er alltid meg.
Enten jeg drar ut splinten eller ei, så dør alle som kommer nær meg.
Og vet du hva?
Du er typen som liker å komme nær.
Ok, vent, vent, vent. Vi kan gjøre en avtale.
Har du glemt det, Smeech? Du har alt gitt ditt siste tilbud.
Si meg, hvem ser ut som en rar rotte nå?
- Tenk å treffe deg her. - Dusten kunne aldri holde kjeft.
- Du kunne bare ha latt meg dø. - Har jeg ikke gjort deg nok tjenester?
- Jeg ba deg ikke om denne. - Det var noe jeg kunne fikse.
Du har det blikket igjen. Hva pønsker du på?
Å gjøre slutt på det som er igjen av familien min.
Herregud...
Viktor.
Ikke lag skrammer på utstyret. Da selger det ikke like bra.
Det er ikke personlig, kompis. Vi har behov vi ikke kan overse.
Så mye meningsløs smerte.
Nei, ikke...
Dere trenger ikke å lide lenger.
Men...
Tekst: Nina Flesvik