A tady ho máme, moji milí,
šampion v motýlí váze piltoverské ligy boxu,
Gustove "Morous" Jowler.
Jsem jako ty, ségra.
Počkej, to...
Nebudu poslouchat nic, co vypustíš z huby.
To Vander...
Na tyhle triky už ti neskočím.
On...
žije.
Obě víme, že je to blbost.
Potřebuje nás.
Dokážu ti to.
Měsíce mírové anexe.
Nespočet operací.
Moře potu a slz.
Skoro jsem věřila, že je s těmi zaunskými perverznostmi konec.
Ale spletla jsem se.
Ten tvor šel za tebou.
To tys ho přivolal.
Mám zkušenost,
že jen viníci reagují na obvinění mlčením.
Mám zkušenost,
že nikdo mocný není nevinný.
Tohle vězení má podzemí cely
tak prosty světla,
čerstvého vzduchu a základních lidských vymožeností,
že jsem je dosud zakazovala používat.
Jestli nechceš zbytek svých dní dožít v jedné z nich,
máš jedinou možnost.
Řekni nám všechno, co je nutné, abychom chytili tu bestii.
Tvé mládí tě zrazuje.
Trpělivost je produktem věku.
A já mám obojího nadbytek.
Máš poslední šanci.
Řekni, co jsi měl v plánu.
Co s tím měla Jinx?
Tak tady shniješ.
Eloro?
Černá růže.
Snad ti pokoje budou vyhovovat.
Mou žádost o lepší zatím nevyslyšeli.
Kdo je tam?
Nevím, jestli to sám vím.
Naši hostitelé ti umí pěkně zpřeházet myšlenky.
Oni ji zabili.
Viděla jsem Eloru.
A pak...
Eloro.
Strážci starých pořádků
ti vždy rádi poodhalí svou moc.
Kde to vlastně jsme?
Pokud můžu soudit,
toto je Okulórum.
Podle legendy
prastaří postavili zvláštní komory k uvěznění falešných proroků.
Ale podle mě je to jen nóbl díra,
do které paví princezny hází své přátele.
Paví princezny?
Promiň, starý rodinný vtip.
Myslím takové ty vládce s uměleckým vkusem.
Pojď do světla.
Kino?
To jsem já, bratře.
Mel.
Tys vyrostla.
Doufal jsem, že tě nechají být.
Tady mi utekl.
Hustý, ne?
A nejsou ani toxický.
Skoro jistě.
Proč by sakra Vander lezl až sem dolů?
Netuším.
Zeptej se ho.
Kdy konečně přiznáš, že je to jenom další z tvejch přeludů?
Nebo před tou holkou tajíš, že máš halušky?
Nebyla vždycky taková.
Dřív bejvala celkej hustá, než jsem ji zmydlila.
Už víš, co myslím?
Má halušky.
Myslela jsem, že je mám, když jsem viděla,
jak ses přidala k Pilťákům, co zabili mámu a tátu.
Aspoň neviděli, jaká je jejich dcera psychopatka.
Která?
Prober se, ségra.
Jsem hrdinka.
Dostala jsem půlku Zaunu ze Stillwateru,
zatímco jsi vyspávala opici ve stoce.
Tak mlč a mašíruj, než tě zase zmydlím.
Nevydržela bys sekundu
bez těch svejch podpásovek a zbabělejch hraček.
A co ty tvoje óbr rukavice,
který sis ani nesestrojila?
Myslíš, že je potřebuju...?
Tak. Jedna sekunda.
Poslední šance se vzdát.
Tak to zkus, pačmáku.
Prcku,
jsi ještě celá?
Ale nechoď daleko!
Proč jsi mě chtěla?
Pomoc nepotřebuješ.
A to už pěkně dlouho.
Když nás Vander potřeboval, šly jsme samy,
a všechno se pak změnilo.
Takže...
možná máme druhou šanci.
Mimoto...
je to i tvůj otec.
Už jsem tě čekal.
Nějak moc si věříš.
Ta stejná dychtivost.
Když postavím novou zbraň.
V bitvách od Krvavých útesů po Dalamorské pláně
jsem tak lítého tvora neviděla.
Nejlítějším tvorem je člověk.
Jistě máš podmínky.
Budeš mi sloužit.
Proti mým nepřátelům.
Se svými zbraněmi.
Za to ti poskytnu vše, co chceš.
Staneš se mým váženým poradcem.
Avšak žádám bezmeznou věrnost.
Jednou mě zradíš,
a budeš prahnout po Caitlynině kobce.
Po čem toužím já, už víš.
Není to monstrum.
Býval to člověk.
Dost vážený člověk.
Oběť velké tragédie.
Měl až děsivou vůli žít.
Neskutečný práh bolesti.
Díky němu
jsem pokročil dál, než by s kýmkoli jiným bylo možné.
Ale mysl...
mysl jsem obnovit nedokázal.
Ta je navždy ztracena v útrobách šelmy
hnané pouze pachem krve.
Nebo jsem si to myslel.
Zjevně jsem jen neobjevil ten pravý prostředek.
Na puchejře a skálu.
V Noxu ti uspořádali pohřeb.
Objednala matka i sochu?
Já truchlila v Piltoveru.
Má tě za mrtvého.
Velice rád ji zklamu.
Jak jsi věděla, co máš dělat?
Nevím.
Cítila jsem to...
Je to nějaký hlavolam.
Kino, co se ti stalo?
Jak jsi skončil tady?
Neřekla ti to.
Po pár rundách s pochybnými jedinci v Basilichu
jsem zaslechl zvláštní fámy o matce.
Byly jiné než obvykle.
Prý před mnoha lety
projížděla jejich městem a...
zamilovala se.
Naše matka těžko.
Vskutku.
Ale čím víc jsem se vyptával, tím víc jsem tomu věřil.
Cestovní deníky,
řeči místních.
Měl jsem to nechat být, ale...
z toho poměru měla dítě.
To není možné.
Právě proto jsme tady.
Ve zkratce,
naše únosce zajímají schopnosti, které to dítě zdědilo.
Díky tomu tu šelmu najdeš?
Ne docela.
Náš rodinný archiv už osvětlil
mnoho záhad tohoto města.
Velitelko.
Generálko.
Jedna z těch záhad mne zaujala.
Podivné propuštění známého profesora alchymie.
Ve všech ohledech bezprecedentní.
Bez zmínky o tom, co spáchal.
To mě přivedlo ke kousku skládačky,
jehož nepřítomnost mi nedávala spát.
Kdo vynalezl Třpyt?
Konečně to víme, že, doktore Revecku?
Jsi zrůda.
Proč?
Proč to všechno?
Proč se všichni uchylujeme k tak ohavným činům?
Z lásky.
Možná,
že v jiném životě...
bychom byli přáteli.
Mým cílem vždy bylo ji vyléčit.
Ta šelma by mohla být posledním klíčem.
Co přesně se snažíš vyléčit?
Nemoc, kterou trpíme všichni.
Smrt.
Představte si svět, který se jí přestal bát.
- Mel? - Dostanu nás odsud.
Prý je to nějaký zrádný labyrint.
A kdo jím neprojde, obvykle pocítí následky.
Smrtící následky.
Zasloužím si znát pravdu.
Ovšem.
Musíš si říkat, proč ti to tajila, že ano?
Celé ty roky.
Něco mi tu chybí.
Zdravý pud sebezáchovy, řekl bych.
Ty nejsi můj bratr.
Co jsi zač? Co jsi udělal s Kinem?
- To on byl naší nadějí. - To on byl naší nadějí.
Zpočátku jsme věřili, že je tím dítětem on.
Ale pak nás tvá matka...
dovedla k tobě.
Sestro.
Co je to?
Zpráva od Vandera.
Silcovi.
- "Silco, hledal jsem tě všude, ale..." - Hledal jsem tě všude, ale...
je jasné, že ses ukryl příliš dobře.
Sakra, tohle mi nejde.
Omlouvám se.
Když zemřela, přeskočilo mi.
Namlouval jsem si, že jsem ti to udělal pro tvý dobro,
že sis to zasloužil.
Ale mohli jsme za to oba.
Každopádně víš, kde mě najdeš.
Na puchejře a skálu.
V.
Kdyby to našel,
všechno mohlo bejt jinak.
Musíme odsud zmizet.
Je to on. To je Vander.
- To není Vander. - Je.
Něco ho vydráždilo.
Ne. Vandere, ne.
To jsem já.
On tě zabije.
Neubližuj mu.
Poslechni!
Vi, je to on.
Musíš mi věřit.
Vandere.
Něco slavíme?
Nemůže mít dáma náladu na oblíbenej song?
Ne tahle dáma, a ne tendle song.
Právě dnes se ztřeštěný plán zosnovaný dvěma blázny,
jak ze zatuchlé díry udělat vzkvétající zdravou společnost,
stal skutečností.
Tak dneska?
Slyšíš to, druhej blázne?
Dali jsme to. Hotovo.
To se bohužel pleteš.
První blázen jsem já.
Noc plná odhalení.
Jsem v jináči.
- Holka. - Jak to poznáš?
Neměla jsem to v plánu,
ale to není nic, když žiješ ze dne na den.
Co říkal Connol?
Ještě to neví.
Zpracovávám to.
O dětech vůbec nic nevím.
Jsem nervózní, když jsem s nima sama.
Hele, vím, že budeš skvělá matka.
Sklapni.
Nejsem připravená.
Začala jsem vymýšlet jméno a došlo mi, že tohle slovo
je věc, kterou si ponese celej život.
Neochráním ji před vším svinstvem tady
a přitom ještě bejt skvělou matkou.
Pak mě napadlo,
že nemusím.
Jak to?
Páč od chvíle, co o ní víte, ji máte na svědomí.
Vy dva totiž celý Zaun pozvednete.
Je mi fuk, jestli ho vymlátíte ze skály, ruce samej puchejř.
Teď už prostě nesmíte selhat.
Kvůli ní.
Kvůli mně.
K čemu to všechno, když nevychováme pár svišťů?
Tak na Zaun.
Na puchejře a skálu.
Mně se vždycky líbilo jméno Violet.
Tak na co čekáš?
Je to i tvůj táta.
Salo?
Co ty tady děláš?
Jayci.
Mohl bych se ptát na totéž.
Jak to, že chodíš?
Kdo by asi tak zhojil tak polámaného tvora?
Chtěl bys s ním snad mluvit?
Jayci.
Bál jsem se, že už nebudu mít šanci s tebou mluvit.
Viktore?
Raději bych mluvil osobně.
Ale čeká mě ještě tolik práce.
Jak tohle děláš?
Zjevně jsem o pár kroků dál, než jsme skončili.
Je Salo stále uvnitř?
Kde jinde bych byl?
Slavnostně slibuji,
že tento váš rozhovor zachovám v přísné tajnosti.
Dlužím Viktorovi...
všechno.
Děkuji, Salo.
Mám tolik objevů, které ti musím sdělit, Jayci.
S magitechnikou jsi snad skončil, ne?
I se mnou.
Zmátly mě mé emoce.
Přijď. Navštiv mě.
Uvidíš, co jsem dokázal.
Tolik jsem jich uzdravil.
Dáváš magitechniku lidem?
Jak jsme si kdysi slíbili.
Viktor dělá pravé zázraky.
Magitechnika není zázrak.
Je to prokletí.
Musíme s tím přestat, Viktore.
Musíme.
Jsi nějaký jiný.
Něco se stalo.
Už to vidím.
I ty ses dotkl Arkány.
Tvá mysl trpí.
Když mě omluvíš,
musím se k němu vrátit.
Já tě nepustím.
To je mi velmi líto.
I mně je líto.
Překlad titulků: Martin Andryzek