Що ж, народе, ось і він,
чемпіон у найлегшій вазі боксерської ліги Оберту,
Густов «Хмурий» Джоулер.
Чудово виглядаєш, сестро.
Чекай...
Не хочу чути від тебе жодного слова.
Це Вандер.
Я не поведуся на твій черговий трюк.
Він...
живий.
Ми обидві знаємо, що це брехня.
Йому потрібна наша допомога.
Я можу довести.
Аркейн
Місяці миротворства.
Незлічені операції.
Океани поту та сліз.
Я почала думати, що, може, виродкам Зауну настав кінець.
Як наївно з мого боку.
Звір прийшов за тобою.
Його призвав ти.
За досвідом можу сказати,
лише винна людина відповідає на звинувачення мовчанням.
За досвідом можу сказати,
при владі не буває невинних людей.
Є камери вглибині цієї в'язниці,
настільки закриті від світла,
свіжого повітря та всього, що потрібно людині,
що дотепер я забороняла їхнє використання.
Якщо не хочеш провести
останні дні в одній з таких камер, раджу одуматися.
Розкажи нам все, аби ми змогли вполювати цього звіра.
Ваша молодість вас зраджує.
Терпіння — продукт віку.
В мене вдосталь їх обох.
Це твій останній шанс.
Кажи мені, що ви планували.
Як з цим пов'язана Джинкс?
Ти згниєш тут.
Елоро?
Чорна Троянда.
Сподіваюся, ці покої тобі сподобаються.
На мій запит про переведення вони досі не відповіли.
Хто там?
Я вже й не знаю.
Вони вміють збовтати кашу в голові.
Вони вбили мою подругу.
Елора була там.
А потім...
Елоро.
Розпорядники старого світу,
вони завжди дозволяють побачити крихту своєї могутності.
Що це за місце?
Як я зрозумів,
це Окулорум.
За легендами,
древні побудували особливі камери, щоб ув'язнювати лжепророків.
Та, якщо спитаєш мене, це лише чудернацькі ями
принців-павичів, куди вони люблять кидати своїх друзів.
Принци-павичі?
Пробач, старий родинний жарт.
Це такі правителі з артистичної іскрою.
Вийди на світло.
Кіно?
Це я, брате.
Мел.
Ти виросла.
Я сподівався, що ніколи не побачу тебе.
Тут я його загубила.
Круто, га?
Навіть не токсичні.
Я впевнена.
Нащо Вандеру бути тут внизу?
Щоб я знала.
Сама його спитай.
Коли ти визнаєш, що це одна з твоїх фантазій?
Чи ти не хочеш, щоб дитина знала, наскільки ти мариш?
Вона не завжди така була.
До того, як я надрала їй дупу, вона була доволі крутою.
Бачиш, про що я?
Марить.
Хотіла б я, щоб мені лише ввижалося,
що ти знюхалася з Обертяками, які вбили маму й тата.
Вони хоча б не побачили, якою психічно хворою стала їхня донька.
Яка саме?
Отямся, сестро.
Я — героїня.
Я витягнула половину Зауну зі Стоячої води,
доки ти валялася у відключці у багні.
Може, ходімо, доки я знову не надрала тобі дупу.
Ти не протримаєшся і секунди
без своїх огидних гаджетів та сраних трюків.
А як щодо твоїх корявих сучих рукавичок,
які побудувала навіть не ти?
Думаєш, вони мені потрібні, щоб...
Ось. Секунда.
Останній шанс, щоб здалася.
Давай, товсторука.
Гей, мала.
Ціла зовні та зсередини?
Тільки не кидай нас.
Нащо ти прийшла за мною?
Тобі не потрібна моя допомога.
І вже дуже давно.
Востаннє, коли ми були потрібні Вандеру, ми діяли самі,
і відтоді все змінилося.
Отже...
може, це другий шанс.
До того ж,
він і твій батько теж.
Я чекав на вас.
Впевнений в собі, га?
Погляд завжди однаковий.
Коли хтось жадає зброї.
Я билася всюди: від Кривавих скель до Даламорських рівнин.
Я ніколи не бачила звіра з такою люттю.
Жоден звір не порівняється у люті з людиною.
Гадаю, у вас є умови.
Ти служитимеш мені.
Мої вороги стануть твоїми.
Твоя зброя стане моєю.
А я в свою чергу надам все, що тобі треба.
До тебе будуть ставитися, як до шановного радника.
Та я вимагаю повної вірності.
Не грайся з цим
або жадатимеш опинитися в підземеллі Кейтлін.
Ти вже знаєш, що мені треба.
Він не монстр.
Колись він був людиною.
Дуже поважною.
Жертвою трагедії.
В нього дуже сильна воля до життя.
Неймовірна толерантність до болю.
З ним
я досягнув того, чого не міг досягнути з іншими зразками.
Та розум...
Розум відновити не вдалося.
Людина втрачена навіки всередині звіра,
якого веде лише запах крові.
Чи так я думав.
Зараз, здається, я знайшов вірний каталізатор.
Мозолі та камінь.
У Ноксусі на твою честь був похорон.
Мати поставила статую на мою честь?
Я проводила обряди в Оберті.
Вона вважає, що ти мертвий.
Я люблю її розчаровувати.
Як ти здогадалася?
Не знаю.
Просто відчула...
Це якась головоломка.
Кіно, що з тобою сталося?
Як ти тут опинився?
Вона тобі не розповідала.
Після кількох випивок з сумнівною знаттю у Басіліку
я почув дуже дивні плітки про матір.
Дивніші, ніж зазвичай.
Вони казали, що дуже давно
вона подорожувала через їхнє місто...
та закохалася.
Це не про нашу матір.
Це точно.
Та чим більше я чув, тим більше почав в це вірити.
Старі записи подорожей.
Місцеві рахунки.
Я мав лишити це в спокої, та...
Від інтрижки з'явилася дитина.
Це неможливо.
Тому ми тут.
Простіше кажучи,
те, що успадкувала та дитина, дуже цікавить наших викрадачів.
Це дозволить тобі знайти звіра?
Не зовсім.
Мої родинні архіви пролили світло
на багато таємниць міста.
Командире.
Генерале.
Одна з таких таємниць привернула мою увагу.
Дивне звільнення високого алхіміка академії.
Неперевершеного за всіма критеріями.
І жодного слова про його злочин.
Це привело мене до іншого шматка пазлу,
чия відсутність постійно мене гризла.
Хто винайшов Шиммер?
Тепер ми знаємо, так, д-ре Ревек?
Ти — монстр.
Навіщо?
Навіщо все це?
А навіщо хтось іде на такі неприпустимі кроки?
Заради любові.
Можливо,
в іншому житті...
ви могли б стати подругами.
Все, що я хотів, це вилікувати її.
Я вважаю, що звір є фінальним ключем.
А що саме ти хотів вилікувати?
Недуг, від якого страждаємо всі ми.
Смерть.
Уявіть світ, де її більше не треба боятися.
- Мел? - Я виберуся звідси.
Припустимо, що це якийсь лабіринт.
Зазвичай є наслідки для тих, хто якимось чином помиляється.
Смертельні наслідки.
Я заслуговую знати правду.
Авжеж.
Це змушує тебе замислитися, чому вона це приховувала?
І стільки років.
Мені чогось бракує.
Здорового інстинкту самозбереження.
Ти не мій брат.
Хто ти? Що ти зробив з Кіно?
- Ми так покладалися на нього. - Ми так покладалися на нього.
Спочатку здавалося, що він міг бути тією дитиною.
Та потім твоя матір...
привела нас до тебе.
Сестро.
Що це?
Послання від Вандера.
Для Сілко.
-«Сілко, я всюди шукав, але...» - Я всюди шукав, але...
Зрозуміло, що ти не хочеш, аби тебе знайшли.
Боже, я такий невмілий в цьому.
Пробач.
Коли вона померла, в мене зірвало дах.
Я вмовив себе, що те, що я з тобою зробив, для більшого блага,
що ти заслужив.
Та руки в бруді в нас обох.
Гаразд, ти знаєш, де мене знайти.
Мозолі та камінь.
В.
Якби він його знайшов,
все могло скластися інакше.
Треба тікати.
Це він. Це Вандер.
- Це не Вандер. - Це він.
Щось його розлютило.
Ні, Вандере, ні.
Це я.
Він тебе вб'є.
Не кривдь його.
Почуй.
Ві, це він.
Ти маєш мені повірити.
Вандере.
Який привід?
Леді не може бути в настрої через знайому пісню?
Не ця леді і не через цю пісню.
Сьогодні безглузда схема, яку вигадали ці два йолопи,
аби перетворити сиру тріщину в землі у квітуче, здорове суспільство,
стала реальністю.
Сьогодні, га?
Чув, другий йолопе?
Ми змогли. Ми це зробили.
Ти сильно помиляєшся.
Я — перший йолоп.
Ніч одкровення.
Я залетіла.
- Дівчинка. - Звідки знаєш?
Я не планувала цього,
та, мабуть, таке трапляється, коли живеш від тижня до тижня.
Що сказав Коннол?
Я йому ще не казала.
Збираюся з силами.
Я нічого не знаю про дітей.
Я пітнію, коли лишаюся з дитиною на самоті.
Гей, ти будеш чудовою матір'ю.
Заткнися.
Я до цього не готова.
Почала думати над ім'ям, і до мене дійшло, що це одне слово —
рішення, з яким вона житиме все своє життя.
Я не зможу захищати її від всього тутешнього лайна
і одночасно намагатися бути їй матір'ю.
Потім я зрозуміла,
що мені і не доведеться.
Чому це?
Бо щойно я розповіла вам, ви відразу проковтнули гачок.
Ви розберетеся з Зауном.
Наплювати, чи карбуватимете ви це з каміння, покриті мозолями.
Вам більше не можна облажатися.
За неї.
За мене.
Інакше який сенс, якщо не можна завести спиногриза чи двох?
Тоді за Заун.
Мозолі та камінь.
Мені завжди подобалося ім'я Вайолет.
Чого ти чекаєш?
Він і твій батько теж.
Сало?
Що ти тут робиш?
Джейс.
Можу спитати те ж саме.
Як це ти ходиш?
Хто, по-твоєму, міг би вилікувати таку зламану істоту?
Хочеш поговорити з ним?
Джейсе.
Я боявся, що більше не матиму шансу знову з тобою поговорити.
Віктор?
Я хотів би поспілкуватися особисто.
Та в мене ще стільки роботи.
Як ти це робиш?
Думаю, це дещо поза тим, на чому ми зупинилися.
Сало ще там?
А де ще мені бути?
Я урочисто присягаю,
що ваша розмова зберігатиметься в найсуворішій таємниці.
Я завдячую Віктору...
всім.
Це дуже мило, Сало.
Я хочу поділитися з тобою стількома проривами, Джейсе.
Думав, ти не хочеш мати справу з Гекзтеком.
Та зі мною.
Тоді мене запаморочили емоції.
Відвідай мене.
Подивися, чого я досягнув.
Я стільком допоміг.
Ти дав Гекзтек людям?
Як ми й завжди прагнули.
Віктор творить справжні дива.
Гекзтек — це не диво.
Це прокляття.
Цьому треба покласти край, Вікторе.
Ми зобов'язані.
Ти змінився.
Щось сталося.
Тепер я бачу.
Ти теж торкнувся Аркейна.
Постраждав твій розум.
Якщо вибачиш,
я маю повертатися до нього.
Я не можу тобі дозволити.
Мені шкода, що ти так думаєш.
Мені теж шкода.
Переклад субтитрів: Фатун Володимир