Jeg forstår det nu.
Jeg kan ikke lade dig gå.
Jeg er ked af, du har det sådan.
Jeg er også ked af det.
Stakkels Salo.
Det er ikke Jayce,
men der er en anden vilje i ham.
Jeg syntes, jeg hørte noget, lige før portalen lukkede.
- Noget ældgammelt, som en... - Som en stemme.
Det er en sofistikeret besværgelse.
En singularitet,
på samme tid selvreplikerende og selvudslettende.
Vi har aldrig set en sådan kompleksitet.
Fejlfrit...
...udsøgt...
...kaos.
Noxus værdsætter styrke over alt andet.
Den defineres ud fra tre grundprincipper.
Vision.
Toppen af trekanten.
At sætte en kurs og have visdommen til at navigere efter den.
Denne form er din base, barn.
Dine øjne ser, hvad andres ikke gør.
Styrke.
At styre dine omgivelser efter din vilje.
Du bliver hurtigere,
men i den sidste ende får du brug for kraft.
For meget kraft udsætter en for fare.
Det er sandt.
Det sidste princip er list.
Spøgelser.
Svindlere.
Magikere.
Manglende ære.
Manglende ansvarlighed.
Husk dette, Caitlyn.
Tunneler i dine øjne.
Lava i dine årer.
Skygger i dit hjerte.
Dette er kampens sandhed.
Jeg har opdaget et fjerde princip.
Et, der forstærker alle de andre.
Selvopofrelse.
Temperamentet født af lidelse.
Vi forstår det, som andre ikke kan.
Vi er af samme slægt.
Undskyld afbrydelsen.
Jeg har sporet ham til Zaun.
Lad os jage et udyr.
Vi. Jeg håbede, du ville vende tilbage.
Din beskidte forræder.
Ja.
Det var mig, da jeg var værst. Jeg var forfærdelig.
Men Herolden har befriet mig fra mit tidligere jeg.
Han har givet mig en chance for at gøre det godt igen.
Alle er velkomne.
Men jeg må bede jer aflevere jeres våben.
Dette er et fredens sted.
Velkommen, I to.
Hej, min ven.
Vil du have lidt frugt?
Heroldens vision.
Kom. Han venter jer.
Vi hører, du kan helbrede folk.
Viktor.
Du fortalte mig engang, at alle systemer har grænser.
Han er risikoen værd.
Vanders psyke er dybt sammenfiltret med udyrets.
- Hvorfra kendte du hans navn? - Han fortalte mig det.
Bed om en mirakelhelbreder,
og få en metallykkekage.
Jeg så din far.
Hans drøm om din familie og visionen om Zaun, som det kunne have været, var...
...smukke.
Lykkekage.
- Kan du hjælpe ham? - Jeg vil gøre alt, hvad jeg kan.
- Jeg har dog én betingelse. - Du har vist et par stykker.
Du har meget at tilbyde fællesskabet, Powder.
Dine talenter kan bruges til at opbygge i stedet for at ødelægge.
Jeg holder mig til det, jeg kender, tak.
Min betingelse er, at han skal tilbageholdes om natten.
Jeg har set, hvilken skade han kan udrette.
Hvad synes du?
Vil du virkelig høre min mening?
Jeg hader lykkekager.
Vi får dig ud derfra, Vander.
- Mine piger. - Kom her.
Kan du huske dem?
Jeg kan mest huske mors lugt.
- Akselfedt. - Akselfedt.
Dette sted...
Tror du, det kunne fungere?
En underjordisk utopi, drevet af en tynd Maskinherold af blik.
Måske når Piltover glider ned i Sumpen.
Hvad nu, hvis vi blev her? Vi kunne hjælpe dem.
"Vi"?
Fremad!
Stop!
Ingen våben.
Herolden insisterer.
Med forlov.
Jeg mener, denne Herold måske er en af mine tidligere elever.
En videnskabens mand.
Lad mig tale med ham.
Gør vores styrker klar til i aften. Jeg vil gerne møde denne Herold.
Du har følt den, ikke sandt?
Din tilbagegang.
Din kraft er begrænset
og formindskes ved enhver brug.
Jeg har ventet dig, doktor.
Viktor.
Utroligt.
Jeg ville give alt for at se verden gennem dine øjne
og vide, hvad du ved.
Hans færd førte ham på afveje fra enhver trådt sti.
Hans egen skygge blev opløst i mørket.
Nu var den eneste vej fremad.
Den eneste varme, en drøm om hendes vals.
Viden er et paradoks.
Jo mere man forstår,
des mere indser man, hvor stor ens uvidenhed er.
Han er et vidunderligt eksemplar, ikke?
Hans blods regenererende kvaliteter vil stabilisere dig.
Den yderste form af Shimmer kombineret med dig,
den yderste form af Hextech.
Det, du foreslår, vil ødelægge ham.
Og for hvad?
Erobring?
Krigsmageres grådighed?
For at fuldende dit arbejde.
For at redde os fra os selv.
Du skal overleve, Viktor.
Tror du på skæbnen, doktor?
Vores veje mejslet ud foran os
og ledet af en usynlig hånd?
Ikke skæbnen. Evolutionen.
Naturens største kraft, i evig forandring.
Nej.
Evolutionen har en destination.
Ikke at bekæmpe naturen,
men at fortrænge den.
Den sidste, glorværdige evolution.
Men han er ikke et eksemplar.
Han er et menneske,
og han har brug for min hjælp.
Jeg vil ikke ofre hans menneskelighed for din sag.
Du kan gå.
Udmærket.
Men jeg går ud fra, du allerede forstår,
at hvis du går bort, følger dette fællesskab snart efter.
Du passer dit job, kan jeg se.
Du må ikke være her.
Her, hvor jeg landede, da det sindsforvirrede desmerdyr nedlagde mig?
Desmerdyr?
Dit hår.
Du ligner en vred olieplet.
Du skal ikke pakke det ind.
Ruterne ind og ud af kløften overvåges.
Ingen kan komme ind eller ud uden at blive afhørt.
Hvem er derude?
Vi har sporet et nyt kemivåben hernede.
Et blodtørstigt, morderisk bæst.
Hvad laver du her?
Jeg prøver at redde min far.
Viktor tror, han kan redde manden inde i udyret.
Hvis det lykkes ham, er jeg bange for, at væsenet er nytteløst for os.
Så må vi tvinge ham.
Jeg tror, jeg kan fremstille et serum, der vil forhindre Viktors succes.
Sørg for, at det er sikret!
Ja?
Det er Vi.
Så meget for lykkelige genforeninger.
Godt klaret, Caitlyn.
Tiden er inde.
Spejderne er på plads!
Seks i alt!
Glat som en ål.
Jeg vidste, du kunne.
Jeg har haft tid til at tænke.
Lige siden du kom ind i mit liv, føles det, som om jeg bærer briller.
Jeg kan bare ikke vurdere, om alt står sløret eller klart.
Vil du høre en dum joke?
En sentimental eksfange, en kæmpe hårbold
og to af Piltovers mest eftersøgte går ind i en sær kult.
Og her kommer pointen.
Vi.
Du har været noget af et kuriosum.
Du erobrede Caitlyns hjerte.
Jeg skylder dig tak.
Dit fravær gav mig et tomrum, jeg kunne udfylde.
Under andre omstændigheder havde jeg måske budt dig en stilling i min organisation.
Din ukuelighed er ubestridelig.
Det er selvfølgelig ikke muligt. Du skaber for mange komplikationer.
Caitlyn må ikke distraheres.
Bare rolig, hun er ikke distraheret.
Min far lærte mig om tillid.
Han sagde, at hvis jeg ville have den, var der tre ting, jeg skulle gøre.
Være ærlig, selv hvis det betyder at fortælle en selvretfærdig pralhals,
at hendes ånde lugter som en kloak.
Være tålmodig.
Det kan jeg stadig ikke, men det hjælper at være bundet.
Og den tredje?
Bare holde kæften lukket.
Spalterne er blokeret af vagttårne.
Området patruljeres med jævne intervaller.
Hendes personlige vagter er her, her og her.
De forventer ikke problemer derhjemme. Med fejlfri timing og held og...
En stor afledningsmanøvre.
Hvad du end gør,
så undervurder ikke Ambessa.
Vander har problemer.
Jeg har en plan. Du vil ikke bryde dig om den.
Jeg håber, jeg var din tid værd.
Jeg fejler ikke.
Vi sendte mig.
Jeg får dig ud herfra.
Ambessa troede på dig.
Din død kommer til at gøre ondt.
Rør ikke min datter.
Dig.
Jeg fejler ikke.
Det sværger jeg.
Vander.
Nu forstår jeg det.
Beskeden gemt i mønstret.
Grunden til vores nederlag i fællesskabet.
Doktoren havde ret.
Den er uundgåelig.
Menneskeheden.
Vores essens.
Vores følelser.
Raseri.
Medfølelse.
Had.
To sider af samme sag.
Uløseligt sammenbundne.
Vander, vent!
Nej!
Isha!
Det, der inspirerer os til vores største godhed...
...er også årsag til vores største ondskab.
Tekster af: Torben Grønbæk Jensen