Poslušaj, Odin, oče vseh bogov.
Prikliči sence minulih vekov,
ko so sojenice Norne, odločale o usodi ljudi.
Poslušaj o prinčevem maščevanju,
ki je ugasnilo pred ognjenimi vrati podzemlja.
Princu, ki mu je bila usojena Valhala.
Poslušaj me.
SEVERNI ATLANTIK
LETO 895
Prišel je.
Mati, oče je prišel!
Nikoli ne vstopaj v moje prostore brez povabila!
Kralj, moja gospa. Kralj.
Pridi.
Odin ga je pripeljal domov.
Slava vam, Vranji kralj!
Vojni vran, pozdravljen!
Slava vam, moj gospod!
Vojni vran, slava vam.
Pozdravljeni, darovalec prstana!
Naprej, brat!
Pridi sem.
Pojdi.
Slava vam, kralj Aurvandil Vojni vran!
Slava vam!
Kot bojni pes, ki se vrača k svojemu gospodarju,
sem prišel, da bom vklenjen ob mojo kraljico.
Za vedno sva vezana, moj gospod.
Princ Amleth, prestar si, da bi te pozdravil kot otroka.
Slava vam, gospod kralj.
Ampak …
oče nikoli ni prestar
za dobro stiskanje!
Kako sem te pogrešal, sin moj.
Ali nas tvoj brat ne bo počastil s svojo prisotnostjo?
Ne misli na Fjölnirja. Kmalu bo z nami.
Ko sem jo našel, je bila na prinčevem vratu.
Toda bila je namenjena temu princu.
Nosi jo vedno z mojo ljubeznijo. –Hvala, oče.
Moj kralj.
Fjölnir.
Fjölnir se je vrnil. –Surovež je prispel.
Surovež je prišel.
Slava vam, gospod kralj.
Opremite tega trdosrčnega ubijalca mož s pijačo,
da lahko pijem z njim.
Sprejmi moj kelih, sorodnik.
Moja gospa.
Poglejte, kako se kraljičin kelih zmoči v čast več moškim kot njenemu kralju.
Kakšna kovina bi lahko kupila tak dišeč požirek?
Sladko srebro
ali trdo železo? –Tišina, pes!
Pri Freyru, obrekujete svojega gospoda in gospodarico!
Prosim te, brat. Samo šala je.
Šala. Heimir ima umazan jezik,
vendar ga imam za globoko vdanega prijatelja.
Pridi, brat.
Tukaj je še en, ki potrebuje tvojo zaščito bolj kot jaz.
Thórir.
Thórir! Moj sin!
Za mojega brata, Vojnega vrana! –Na kraljestvo Hrafnsey!
Na zdravje!
Sovražnik je okusil moja jetra.
Ali si poškodovan?
Skoraj dovolj, da je Amleth označen kot moj naslednik.
Nocoj sem gledal njegovo nedolžnost.
Prebuditi ga je treba, za to kar ga čaka.
Otrok je še.
Iste starosti je kot moj dedek, ko je zasedel prestol.
Tisto je bilo drugače.
Najprej je moral ubiti strica.
Dolgo nisi videl svoje kraljice. Pridi.
Naj te odpeljem v najino posteljo.
Ne.
Moli, da me moji duhovi sreče vidijo na mnogih vojnih poljih
potem ko premagam to rano. Nočem umreti v bolezni,
niti živeti dolgo življenje sramotnega sivobradca.
Umreti moram pod mečem.
Častno bom umrl.
Ne skrbi.
Umrl boš v boju, moj gospod.
Vrata Valhale te čakajo, vem to.
To je ista pot, po kateri sem hodil z očetom,
on pa s svojim.
Zdaj jo morava prehoditi midva.
Odin.
Ne boj se, Amleth. Naredi tako kot jaz.
Kdo laja?
Ali so to volkovi Visokega?
Ali pa je lajanje vaških psov?
Poslušajta me, dvonožna psa.
Pijta vizijsko medico znanja.
Naučita se, kaj je živeti in umreti v časti.
Umreti v bitki in biti v smrti nagrajen z objemom valkirije.
Bojevnice vaju bodo odnesle do bleščečih vrat Valhale.
Sta psa, ki želita postati moža.
Dokaži, da nisi pes.
Ne samo, da si mož, večerjaš kot kralj.
In ti, volčič, kaj si?
Voham pametnega učenca.
Pri vsakem prehodu
se je treba obrniti, vohuniti.
Kajti sovražnik bi se lahko pritajil ob tla.
Vsakdo bi moral biti
dovolj moder, da je lahko bedak. –Dovolj moder, da je lahko bedak.
Povej mi, kako je Odin izgubil oko?
Da bi se naučil skrivnosti ženske magije.
Ne išči ženskih skrivnosti, ampak jih vedno skrivaj.
Ženske poznajo skrivnosti moških.
Norne, ki predejo in tkejo pri vodnjaku usode.
Živi v časti. –Živi v časti.
Zaščiti svojo družinsko kri. –Zaščiti svojo družinsko kri.
Ali veš, kaj to pomeni, Amleth, Aurvandilov sin?
Če padem od sovražnikovega meča,
me moraš maščevati ali večno živeti v sramoti!
Bom, oče, bom! Moje rezilo ne bo počivalo,
dokler se ne napije krvi iz morilčevega prerezanega vratu!
Zdaj živi vedno brez strahu,
saj je tvoja usoda določena in ji ne moreš ubežati. –Prisezi.
Prisežem.
To je zadnja solza, ki jo boš potočil v šibkosti.
Vrnjena ti bo, ko jo boš najbolj potreboval.
Zdaj pa glej kot mož.
Približaj se, Amleth in v krvi poglej drevo kraljev.
Oče!
Teci! Teci!
Pridite po svojo smrt, pesjani!
Začudeno gledaš v bratov pogled.
Dobro sem vedel, da boš.
Škoda, da nikoli prej nisi gledal v oči pankrta.
Zdaj glej, kako hitro tvoj brat zamahne z mečem.
Udari, brat, udari.
Ampak vedi, da ukraden prstan ne naredi pankrta za kralja.
Prepojen z mojo krvjo,
bo kmalu zdrsnil s tvoje roke kot kača.
Tvoje kraljestvo ne bo trajalo.
Naj te to zlodelo preganja v tvojih nočeh,
dokler te goreče maščevanje ne požene v tvojo smrt.
Udari.
Udari!
V Valhalo!
Kralj Aurvandil je mrtev!
Naj živi kralj Fjölnir! –Naj živi kralj Fjölnir!
Slava vam, gospod kralj! Slava vam, gospod kralj!
Prinesite mi dečkovo glavo!
Ali ga vidiš?
Tukaj. –Zapri mu pot!
Počasi te bom.
Slava Fjölnirju brez bratov!
Slava kralju Fjölnirju! Slava Fjölnirju!
Slava vam, kralj Fjölnir!
Kralj Fjölnir si je našel kraljico.
Fjölnir!
Fjölnir! Moj gospod!
Fant!
Fant.
Fant je mrtev.
Mrtev v morju. Ja.
Potonil kot kamen.
Maščeval te bom, oče! Rešil te bom, mati!
Ubil te bom, Fjölnir!
Maščeval te bom, oče! Rešil te bom, mati!
Ubil te bom, Fjölnir!
Maščeval te bom, oče! Rešil te bom, mati!
Ubil te bom, Fjölnir!
Maščeval te bom, oče! Rešil te bom, mati!
Ubil te bom, Fjölnir!
DEŽELA VIKINGOV
VEČ LET KASNEJE
Vaš medvedji um gori v telesu mož.
Sinovi volka Fenrirja, osvobodite se svojega mesa.
Volkovi bodo tulili med Odinovim neurjem.
Bojevniki bodo padli pod medvedjo šapo.
Borili se bomo za Valhalo!
Dokler se ne vrnemo v človeško obliko.
Neustrašni, pili bomo kri iz sovražnikovih ran.
Skupaj bomo sejali smrt na bojišču!
Oče vojne, čakamo tvoj ukaz. Spremenite svojo kožo, bratje!
Volkovi morilci, divjaki, sprostite svoj bes!
V Valhalo!
Ne!
Kaj delaš?
Pridi no, pridi. Pridi sem.
Ti divjaki bodo dobri sužnji, kajne, Björnulfr?
Dobro nam je šlo. –Nikoli bolje.
Že ko smo te našli kot volčiča,
sem vedel, da imaš srce iz hladnega železa.
Prešibak! Hočem močne!
Ne šibke!
Mama!
Igraj, tepec. Igraj!
Prežeči v senci, ubijalec mojega ljudstva.
Skrij se.
Čeprav mi je tvoj brat ukradel oči …
… te vidim.
Nisem nikogaršnji brat.
Ni dovolj biti mož, ki nikoli ne joče,
princ Amleth.
Princ, ki je obrnil hrbet svoji usodi.
Zver, ki ji ni mar za nič.
Zver, ki pripelje do solz v očeh mož.
Zapomni si za koga si potočil zadnjo solzo.
Ne pozabi na prisego, da popraviš krivico.
Spomni se Vranjega kralja.
Spomni se.
Ne pozabi slanega oceana,
po katerem moraš pluti do roba sveta.
Hrani ledeno reko sovraštva, ki teče po mojih žilah.
Popeljal te bo na otok na severu,
kjer se bo pojavilo goreče jezero,
ki bo izbruhnilo z vrha črne gore.
V njem bom utopil očetovega morilca.
Sledi repu gorgone do bivališča starodavnega,
da poiščeš usojen meč, ki ustreza k tvoji surovi jezi.
Zakaj govoriš o moji usodi, čarovnica?
Tam, kjer se konča tvoja pot pepela,
se bo začela druga.
Dekliški kralj.
Osvobodi me. –Ne moreš uiti napovedani usodi sojenic.
Odidi zdaj!
Ti sužnji gredo v Upsalo.
Tisti na trg v Kijev.
Pošlji jih v Konstantinopel.
In ti močni bi morali priti vse do
Fjölnirjevega kraja na Islandiji.
Kdo je ta Fjölnir? –Fjölnir brez bratov.
Tako je imenovan potem, ko je ubil svojega brata,
osramočenega kralja Aurvandilja Vojnega vrana.
Slišal sem zanj.
Zakaj so njegovi sužnji namenjeni na Islandijo?
Fjölnir vlada Hrafnseyju.
Z ženo in sinom je pobegnil na zaledno mejo, potem ko je
norveški kralj Haraldr zavzel njegovo kraljestvo.
Fjölnir je zaman ubil svojega brata.
Zdaj je ovčerejec.
Oče.
Brez skrbi. Ko srečam tvojega lastnika,
se mu bom zahvalil za toplino, ki si mi jo dal.
Prinesi tisti dve vrvi.
Vrni se na svoje mesto.
Kako lahko dobi to številko? –Goljufa.
To je sreča. –Poglejmo, kaj imaš.
Nadaljuje se.
Potem sem izgubil vse svoje srebro.
Tvoja ovčja koža te ne skrije, Severnjak.
Kaj praviš, čarovnica?
Če želiš biti suženj, skrij svojo premetenost.
Pokaži pastirju, da si ovca.
Pastirju bom pokazal njegovo smrt.
Močno se drži!
Ostani na nogah!
Primi mojo roko!
Imam te!
Maščeval te bom, oče.
Rešil te bom, mati.
Ubil te bom, Fjölnir.
ISLANDIJA
Tam.
Pusti jo tukaj.
Premakni se!
Kup trupel. –Naj zgnijejo!
Galebi ga bodo pojedli! Lačni so!
Premakni se, prašič!
Zakaj bi se prikradel na tak peklenski kraj?
Ta tla skrivajo zlo.
Usoda me je pripeljala sem.
Da najdem, kar so mi ukradli.
In kaj je to?
Mati, očeta, kraljestvo.
Je to tvoje kraljestvo?
Izdajalec, ki je ukradel moje kraljestvo,
je pobegnil sem, ko mu ga je vzel drug kralj.
Odšel bom, ko bom opravil z njim.
Sem Olga iz Brezovega gozda.
In tudi jaz obljubim, da bom pobegnila s tega otoka.
Potem se moraš soočiti s številnimi sovražniki.
Tako kot ti.
Bi se sam soočil z njimi?
Tvoja moč možem lomi kosti.
Jaz sem dovolj domiselna da jim zlomim duha.
Vidva, utihnita! Hodita!
Zakaj počneva to?
Kaj? –To. –Kaj?
To je suženjsko delo.
Ti si poglavar. To je tvoj tempelj
in jaz sem dedič tega svetega poglavarstva.
Nihče ne ve, ali bo naslednji božič
praznoval kot kralj ali kot suženj.
Najbolje je biti pripravljen na oboje.
In da bi preprečili slednje, je najmanj, kar lahko storiš,
pokazati svojim sužnjem, da si tako močan kot oni.
Toda nihče nas ne opazuje.
Pojdi, prinesi sirotko. Razmisli o tem, kar sem rekel.
Dvigni ščit gor. –Sem. –Nisi!
Napad, Hjalti!
Ne! Ne!
Fjölnir, moj gospod!
Vaša pošiljka je prispela.
No, pokaži mi.
Kje so ostali? –Vstanite!
Na noge! –Pokonci! –Gor, svinje!
Postavite se v vrsto, barabe!
Žalostno. Sploh ne more stati.
Ne bodo preživeli zime.
Vse prodajte.
Naj vidim tega.
Imeli smo že slabše.
Nisem navdušen.
Njegov smrad.
Nikoli me ne glej v oči, suženj.
No, sprašujem se, kako pravijo zveri,
kot si ti v deželi Vikingov.
Jaz sem … Björnulfr.
Že po imenu lahko ugotovite, da je močan kot medved.
Ampak če si nezaupljiv kot volk, prisežem, da te bom sam pokončal.
Tega obdržimo.
Ostali lahko gredo.
Toda mama potrebuje dve za kuhinjo
in eno za perilo. –Premakni se. –In dva moška za žetev.
V redu.
Ti dve za kuhinjo in ona za perilo.
In izberite dva moška za polja.
In njo tudi.
Naj bodo njene roke bele
in njeni dolgi lasje.
Načrtuješ splezati ven, medvedji volk?
Tudi če bi pobegnil s te kmetije,
bi bil mrhovina za modre lisice in selkije.
Ta otok je nerodovitna puščava. Najbolje bo, da se naspiš.
Stran! Zgubi se!
Lopovska demonska kuzla.
Proč! Stran.
Proč pojdi!
Stran! Proč!
Izginite!
Maščeval te bom, oče.
Rešil te bom, mati.
Ubil te bom, Fjölnir.
Tukaj. Pojdi.
Pojdi scat.
Tja noter.
Tam se ustavi.
Ti! Nadaljuj! Pojdita!
Kje imaš pamet? Obrni se.
Zapri vrata.
Si našel?
Kar si izgubil.
Je bilo danes v hiši?
To …
in še več.
To je nočna mora.
Potem se moraš zbuditi.
Njihova nočna mora je.
Ti!
Ti, ženska! Pojdi z nami!
Ne spadaš sem! Fjölnir te hoče ob sebi.
Če me izgubiš, boš prišel tudi mene iskat?
Boš?
Pridi sem.
Sedi, Amleth, Aurvandilov sin.
Ti je naša kradljivka kokoši povedala zame?
Ne.
Nekdo veliko bolj zgovoren.
Stari norec.
Ubogi Heimir.
Govori o preteklih
in prihodnjih dneh.
Fjölnir mu je odrezal jezik,
mu iztaknil oči, preden ga je ubil,
ampak sem mu naredil nove.
Prijazen prijatelj.
Vedi, da bom maščeval tudi tebe.
Žal se moraš obrniti name.
Kajti nisem mu naredil novih ušes.
Tudi ona so se srečala s Fjölnirjevim rezilom. –Dovolj!
Veš, zakaj sem prišel.
Še vedno si zver, odeta v človeško meso.
Govori, čarovnik –Naj bo tako, suženj!
Potepuški prerok …
… zbudi se …
… iz tvojega umora.
Poslušaj me!
Heimir je prišel!
Pozdravljen, mladiček.
Iščem orožje, ki so ga Norne usode izbrale za moje maščevanje.
Poslušaj me.
Kovali so ga najboljši vojni kovači,
ki so kdaj prilezli izpod trebuha velikega črva.
Meč iz najbolj skritega redkega železa,
vezanega s kostjo jötnarja.
Breztežen v roki svojega lastnika,
a kot zmajev zob, njegovega ugriza ni moč otopeti,
zlomiti ali upogniti.
Njegovo rezilo je mogoče pogasiti le v človeški krvi.
To je bojni plamen brez primere.
Njegovo ime:
Draugr. –Draugr.
Nemrtvi.
Usojeno je. –Draugr.
Toda narava meča je težka,
saj ga je mogoče odkriti le v temi noči
ali pri črnih vratih podzemlja. –Pri vratih Hela.
Tam bo moj meč pravičen.
Do takrat bom užival v hranjenju Draugra v večni noči.
Potem boš tudi ti užival v trenutku, ko boš moral izbrati
med dobrosrčnostjo do sorodnikov in sovraštvom do sovražnikov.
To ni nič.
Moje srce pozna samo maščevanje.
Pokaži mi.
Obiskati moraš Draugrovega lastnika,
prebivalca gore.
Pazi na svetlobo polne lune,
kajti sence niso gostoljubni gostitelji.
Pazi na svetlobo polne lune!
Thórir bo izbral našega najmočnejšega.
Jutri bomo dokazali, da so možje Hákona Železnobradca
rojeni iz blata in vode.
Blato bo vse, kar bo ostalo od njih.
Rakki!
Rakki.
Odpelji Rakkija domov.
In vidva … –Rakki, pridi.
… skoraj je zora. Pojdita v posteljo. –Da, moj gospod.
Rakki.
Zbudi se.
Pripelji jo. Veš katero. –Ja.
Zbudi se, Olga. Zbudi se. Vstani.
Lasje valkirije
na divji slovanski psici.
Malo krvi.
Nečista kurba!
Pripravila jo boš ali pa bosta obe končali pod rušo.
Zahvali se sojenicam, da je mesečna krvavitev
edina kri, ki bo nocoj tekla v tvoji hiši, strahopetec.
Jaz sem bedak.
Napovedano je bilo, da bom morilca svojega očeta ubil
v gorečem jezeru.
Dokler ne pride tisti dan,
bom mučil tistega, ki je moje življenje spremenil v pekel.
Zdaj pa dobro spi, nočno rezilo.
Da, žejni smo maščevanja,
vendar ne moremo ubežati svoji usodi.
Spravi jih v vrsto! Bolj živo!
Premakni se! –Ne lenari!
Ti so za praznik …
Kam nas peljejo? –Nekaj slišim o poglavarjevem prazniku.
Sinoči sem ga videl s tabo.
Potem veš, da me njegov dotik ne bo zadrževal,
ko bom zapustila ta otok.
Dobro si ga označila.
In našel sem hladno železo, ki ga bo udarilo.
Kdaj boš to storil? –Ko bom moral.
Zaenkrat bom strašil to kmetijo
kot lačen mrlič, ki se je vrnil iz groba.
Fjölnir misli, da je Amleth že zdavnaj mrtev.
Ja, kaj pa tvoja mama?
Uživala bo v Fjölnirjevih mukah.
Samo pretvarja se v ljubezni, da bi zaščitila njunega otroka.
Ali si ne bo želela … –Ko jo osvobodim,
bom fanta pripeljal, če bo treba.
Prestavili so me nazaj v kuhinjo. –Björnulfr! –Če lahko zadržimo …
Najin načrt bo moral počakati. Pojdi. –Björnulfr, premakni se!
Ti, zadaj! –Premakni se! –Ženska!
Thórir, moj gospod, manjka nam en mož.
Nisem otrok. Moji lasje so moji.
Poznam odrasle moške, ki rabijo žensko za nego las.
Postavite jih v vrsto.
Lahko praznuješ po igrah, suženj.
Glej živahno!
Moj gospod.
Daj no!
Thórir, moj gospodar.
Se znaš boriti, suženj?
Poglej me v oči, suženj.
Vprašal sem te, ali se znaš boriti.
Kaj so te?
Še nikoli nisi videl knatttér?
Do noči se jih boš še nagledal.
Igrajte za kri!
Sramotite ime naše družine!
Potrebujemo več moških!
Ja!
Ne! Ne!
Gunnar! –Ne!
Ustavite igro! Takoj! –Ne dotikajte se ga!
Gunnar! –Ustavite igro!
Gunnar! Gunnar!
Neumni pobalin! –Ne!
Gunnar. Gunnar. –Zbudi se. Zbudi se.
Neumen, neumen fant. Zbudi se.
Gunnar. Gunnar. –Gunnar.
Zbudi se, daj no. Zbudi se, Gunnar. Zbudi se!
Gunnar. Gunnar.
Zbudi se. –Gunnar. Gunnar.
Zbudi se! –Ne.
Zbudi se.
Ali smo zmagali?
Govori kot pravi poglavarjev sin.
Pogumen fant. –Pogumen mladenič.
Ti.
Semkaj.
Pokazal si, da si pogumen in zvest.
Ko se vrnemo na kmetijo,
ti bodo dodeljeni določeni privilegiji.
Tvoje delo bo manj naporno. Ukazoval boš drugim.
In Björnulfr, kot nagrado za zmago v igri,
ti bom pustil, da si sam izbereš žensko.
Celo tisto slovansko kuzlo, ki sem te videl, da jo gledaš.
Očetu se zdi preveč …
… nepopustljiva.
Toda vedi, da te ne bomo nikoli osvobodili.
Smrad nizkorojenega sužnja ne more izginiti.
Ja.
Hvala vam.
Pogrešali te bomo pri čiščenju latrine.
Olga.
Našel si me.
Si bila izgubljena?
Samo, če si me iskal.
Mati Zemlja, usliši hčerino molitev.
Pokaži mi pot, da uničim zasužnjevalce
in osvobodi mojo ljubezen od njegovega ognja in žalosti.
Kaj počneš?
Tukaj, kjer so naju niti usode povezale
in objele pod drevesi, tukaj govorim z zemljo.
Kaj ti govori?
Kako priti do tvoje matere.
Moja zemeljska magija bo prižgala plamen tvojega meča.
Jutri zvečer bova midva
začela to nočno moro
in spremenila Fjölnirjevo življenje v kaos.
NOČ, KO SE HRANI REZILO
Končaj.
Nazaj v hlev.
Ti.
Freyerjevi služabniki.
Položi pred noge našega gospoda.
Ti slabič.
Ne boj se. Prvi od mnogih si. –Ne.
Prosim! Osvobodili te bomo!
Našel bom storilce!
Našel jih bom in jim izkopal oči!
In iztrgal jezike!
Vsi bodo večerjali v Helu!
Poglej, oče.
Poglej, kaj so storili mojim pogumnim prijateljem.
Krščanske pošasti! Pošasti!
Golobradi, si to naredil?! Odgovori mi! Odgovori mi!
Nehaj s tem! –Sin.
Obvladaj se.
Bili so dobri fantje.
S prisego Freyrju jih bomo maščevali.
Odpelji ga stran.
Ima Thórir prav?
Bi lahko to naredile krščanske svinje?
Njihov bog je truplo, pribito na drevo. –Za kaj?
Ti fantje se jih niso nikoli dotaknili.
In kje lahko najdejo orožje?
Ne.
Te rane niso iz našega sveta.
Ta jezni duh se bo vrnil.
Vihti lačno rezilo.
Pojdite. Pripravila bom žrtvovanje.
Premaknite se!
Krščanski krvosesi!
Ubogajte!
Pojdite.
Imam gobe. –Ne nocoj.
Duhovi bodo jezdili in prelili še več krvi.
Črni ženski duh, pomiri se.
Prenesi to daritev svoji ljubici
in zadrži svojega krvoločnega psa.
Rakki. –Rakki!
Kaj je, Rakki? –Rakki!
Dol, Rakki!
Rakki! Ra …
Rakki! Rakki!
Osvobodi jo.
Zdi se, da je Freyr sam izbral,
kdo je primeren za žrtvovanje.
Upajmo, da je njegova lakota potešena.
To ni delo mojega boga.
To je trolovsko čarovništvo.
Nocoj boste oboroženi za obrambo kmetije,
kajti to je tudi vaš dom.
Kako jim lahko zaupamo, da nas bodo zaščitili?
Tukaj, pes.
Tvoj oče noče vstaje pogumnih sužnjev. –Pojdi!
Ne dvomi v njegovo modrost. –Hodi!
Pojavite se črne sanje.
Hej, sužnji, všeč so mi vaše palice!
Vso srečo, da s tem odbijete demona.
Tukaj.
Lačen?
Nocoj si ti hrana!
Pojdite na nočni zrak. Jaz bom tukaj zaključila.
Pojdite.
Spravi jih stran! –Teci!
Ona je hudič!
Ne dotikajte se jih. Ne glejte jim v oči.
Nočni duhovi so vstopili skozi njihovo kožo
in poveljujejo njihovem umu.
Thórir! Ven, Dísir!
Pojdi!
Dobiva se pred zoro.
Oče.
Pusti me samo.
Tvoj meč je dolg. –Nehaj se šaliti.
Jaz sem tvoj sin.
Amleth?
Živiš še?
Življenje smrti.
Vendar sem prisegel, da bom živel do tega trenutka.
Jutri bom izvršil svojo dolžnost s častjo.
Šele takrat bom ugotovil, ali mi je življenje po volji.
Ti si mamin sin. –In očetov.
Prišel sem maščevat kralja Aurvandila,
zadušiti svojega izdajalskega strica v lastni krvi …
In osvoboditi tebe.
Vidim, da si podedoval očetovo preprostost.
Kaj praviš?
Nikoli ga nisem objokovala.
Bila si njegova kraljica.
Tvoj oče me je prenašal,
ker sem mu rodila sina.
Ne. –Naklonjen je bil samo srebru in nategovanju svojih kurb.
Ne vem, če je imel dovolj srca, da bi te lahko ljubil. –Tiho.
Bil je reva, ki se je pretvarjal, da je kralj. Nič ni bil.
Bil je le še en ponosen, razvratni zasužnjevalec.
Drži jezik za jezikom!
Svojemu mrtvemu možu pljuvaš v obraz.
Toda njegov brat …
… njegov krasen brat.
Pankrt se ne sramuje sebe niti svojega posla.
Tvoj stric me je ljubil, čeprav je dobro poznal mojo preteklost.
Amleth.
Še verjameš, da je pravljica, ki sem ti jo povedala, resnična?
"Žlahtna nevesta, ki prihaja iz dežele Bretanje"?
Nisem začela kot njegova nevesta.
Kako zlahka vsi spet postanemo princese,
ko nas zveri vzamejo za svoje žene.
Ja.
Prisilili so me v materinstvo.
Gunnar je bil spočet z ljubeznijo. –Ne.
In vedi to,
jaz sem bil tista, ki je na kolenih prosila,
da Fjölnir ubije kralja Aurvandila.
Ustnice sem pritisnila
na njegovo močno, prijazno roko.
Poljubila sem jo in prosila.
In da ta dan nikoli ne bi prišel, je Fjölnir ukazal tvojo smrt,
skupaj z blagoslovom tvoje lastne matere.
Ampak videl sem.
Videl sem, kako te je Fjölnir odpeljal … Kričala si.
Kričala? Smejala sem se.
Laži!
Zdaj, ko si tukaj, kaj bomo storili?
Moral bi te ubiti in vse, kar ti je drago.
Ampak ti me ljubiš.
Sin ljubi svojo mamo in mati ljubi svojega sina.
Rešil si življenje svojega brata. Ti.
Ljubiš.
Ti …
Ljubiš.
Nihče razen mene ne ve, kdo si.
In tako si zagret za maščevanje,
otrok, rojen iz divjaštva.
Če ubiješ Fjölnirja,
če ubiješ Thórirja
in če si tako neukročen, da bi ubil mojega Gunnarja,
bi bil ti moj novi kralj, Amleth, in skupaj …
Bi vladala.
Kuzla! –Tvoj okus in um smrdita po tvojem umazanem očetu!
Moral bi se mu pridružiti v smrti! –Tvoje besede so strupene!
Jaz sem tvoja smrt!
Umri!
Kje je tvoja mama?
Povej mi.
Kje?
Ona je tako zlobna kot Fjölnir.
Uničil ga bom in vse, kar je ljubila.
Postal bom toča železa in jekla!
Maščeval se bom!
In več.
Kaj morava sedaj storiti?
Jaz … jaz …
Moram v hribe.
Moja mama je odkrila, kdo sem. Kmalu bodo vsi.
Grem s tabo. –Ne.
Ne smejo vedeti, da si del tega.
Pridi zjutraj, lovili me bodo. –Zakaj?
Si jo ubil?
Nikoli ne bi ubil ženske.
Niti nje.
Thórir je dočakal svoj konec ob mojem besu.
Hvala bogu.
Jutri zvečer se boš vrnil in ubil Fjölnirja?
Če bodo Norne usode dovolile.
In karkoli se zgodi jutri, bodi pripravljena na beg.
Njegovo srce.
Njegovo …
Njegovo srce. Vzeli so mu srce!
Kakšno zlo je to?
Kakšno zlo žre srca pogumnih mladeničev?!
Freyr, me slišiš?!
Obnašaj se.
Bodi moški pred svojimi podrejenimi.
Tukaj ni zlega duha. Povedala sem ti.
Kriv je moj prekleti sin Amleth. –Kot fanta smo se ga znebili.
Moraš mi verjeti. On je tukaj.
Aurvandilovi potomci še vedno živijo.
Bojim se, da ga je sem pripeljal vranji duh
tvojega mrtvega brata. –To je nemogoče. –Pomisli.
Ubil je tvoje ljudi. Umoril tvojega najstarejšega sina.
In ne bo miroval, dokler ne boš ležal mrtev v grobu
poleg najinega umorjenega Gunnarja.
Amleth je.
Noben bog ti ne more pomagati pri tej nalogi.
Najti moraš mojega sina in ga ubiti z lastnimi rokami.
Naj bodo moje besede brusni kamen tvojemu besu,
kajti sovražnost včerajšnje noči ni bila delo enega moža.
Poiščite sužnje, ki so njegovi zavezniki.
Najdi jih!
Na kolena! –Dol!
Pokleknite vsi!
Ne vem, niti me ne zanima,
če je ta suženj pomagal pri smrti mojega sina,
toda takšen konec vas čaka,
če ne boste povedali, kar veste.
Ne?
Vidim, da se ne bojiš več ženske krvi.
Ti. Seveda si ti.
Fjölnir! Pusti jo pri miru!
Ponujam ti srce tvojega sina v zameno za njeno življenje!
Jaz sem Amleth, medvedji volk, sin kralja Aurvandila Vojnega vrana,
in jaz sem njegovo maščevanje!
Ubijte ga!
Pripeljite ga k meni! –Ubijte ga! –On je moj!
Na koncu,
si tak kot tvoj oče.
Zlo rodi zlo.
Kako veš, da je to srce tvojega sina
in ne srce steklega psa, ubitega dve noči nazaj?
Kje je?
Ne moreš me ubiti.
Tudi če bi zamahnil s svojim mečem, me ne bi pokončal.
Ni še napočil moj čas.
Umrl bom v boju.
Kje je srce mojega sina?
Odin, oče vseh bogov,
bo premagal tvojega boga erekcij.
Boj se ga. –Tišina!
Vrnil se bom po tvoje srce.
In s tvojo materjo ga bova pojedla.
Odin, naj me Valkirija, tvoja bojevnica,
pripelje do tvojih bleščečih vrat.
Vidim očeta in mamo.
Vidim svoje mrtve sorodnike.
V Freyrovi dvorani vidim svojega gospodarja.
Kliče me k sebi.
Nocoj se konča naše žalovanje za Thórirjem.
Naj te kri iz vratu tega vranca
ponese do najvišjega drevesa bojnih tkalcev, brat.
Zdaj si ti naš edini naslednik.
Moja ura žalovanja je minila.
Čas maščevanja, ki ga vzbuja jeza
je pred nami!
To ni Valhala? –Nisem te nesla tako daleč.
Jaz nisem valkirija.
Sanje o tvojem posmrtnem življenju morajo počakati.
Poleg tega
pa še nisem končala s tabo.
Usoda me je pripeljala na Islandijo, da izpolnim svojo obljubo maščevanju.
Toda moja usoda
me ni pripravila, na to da sem te našel.
Mislila sem, da moram vedno imeti kamnito srce.
Nisem si mogla misliti, da ga bom odprla severnjaku.
Žrtvoval si se, da sem lahko pobegnila.
In vrnila si se po mene.
Nisem se še čutil tako blizu drugi osebi.
Ne, odkar sem bil otrok.
Preklinjam zlo tvoje matere.
Ubila je mojo preteklost.
Je možno, da so Norne usode spletle še eno nit, da ji slediš?
Kaj ti pravijo tvoji zemeljski bogovi?
Kamorkoli grem, te moram vzeti s seboj.
V Orkneyju imam sorodnike.
Tam bi lahko našla varen prehod.
Skupaj.
Vendar ne verjamem, da si pogasil svojo gorečo željo po maščevanju.
Sovraštvo je vse, kar sem kdaj poznal.
Ampak želim si, da bi se ga lahko osvobodil.
To je tvoja izbira.
Najdiva najino prihodnost.
Dobrodošla, pomorščaka.
Krov te lesene pošasti
bodo edina tla, po katerih bosta hodila naslednjih 21 dni.
Če nam bodo duhovi sreče naklonjeni.
Pričakoval sem več Fjölnirjevih ljudi.
Njegov sin naj bi se nam pridružil.
Thórir je odrinil že prej s svojo ladjo.
Dvignite sidra!
Spustite jadra!
Zavarujte vrvi. –Vrvi zavarovane.
Pluj z vetrom, krmar. –Razumem!
Tvoja rana.
To ni nič v primerjavi s tem, kar sva prestala.
Sem že pozabila nanjo.
Moja družinska kri.
Moja lastna kri je v tebi.
Ti si vodnjak, iz katerega bo izvirala naša dinastija.
Nisem hotela, da veš,
dokler nisem verjela, da bo najin otrok na varnem.
Dokler Fjölnir živi, najini otroci ne bodo varni.
Če bi vedel za to, bi te lovil z vsem ognjem bogov.
Ne more čakati. –Nehaj s tem.
To je zdaj živa nit, ki naju veže.
Bedak sem bil.
Želel sem pobegniti s tabo pred svojo usodo.
Moja vizija mi kaže, da bosta dva.
In moj meč ju bo rešil.
Ampak moraš z nami. Moraš!
Prerokovano je bilo, da moram izbrati
med dobrosrčnostjo do sorodnikov in sovraštvom do sovražnikov.
In poglej, kakšno upanje imava pred seboj.
Izberem oboje.
Odpeljite jo na Orkney.
V zameno za ta prstan ti bodo moji sorodniki dali
devetkratno vrednost. –Ne! Ne!
Amleth!
Mati kralja boš!
Ne moremo ubežati svoji usodi.
Ne! Amleth!
Ponesite me, hčere severnega vetra!
Ponesite mene in moje do obale prednikov mojih otrok.
Tam bom vzgojila brezov gozd,
nezlomljivih vej, ki bodo poplesavale v viharju,
prevzete z vašo pravično sapo.
To je suženj!
On je!
Zapri hišo!
Volčič, ki si ga nekoč lovil, ti je pojedel nos.
Zdaj je volk odrasel.
Lačen je po preostalem.
Karkoli slišiš, moraš ostati skrit.
Naj bo na varnem.
Oba vaju varuj. –Bom.
Vzemite svojo svobodo
in počnite z njo, kar hočete.
Fjölnir!
Nikoli!
V srce.
Hvala ti.
Mati!
Srečala se bova pred vrati Hela.
Pri vratih Hela me boš našel.
In tam boš umrl
od roke, ki je ubila tvojega očeta.
Spusti me!
VRATA HELA
Pokončani z železom,
se bomo spet srečali v trdnjavi očeta vseh bogov.
Maščeval te bom.
Častil bom našo kri.
Prerezal bom nit usode.
Maščeval te bom.
Častil bom našo kri.
Prerezal bom nit usode.
Maščeval te bom.
Častil bom našo kri.
Prerezal bom nit usode.
Maščeval te bom.
Moja kri bo živela naprej!
Valhala čaka!
Nit, ki nas povezuje, se ne more nikoli pretrgati.
Varni smo.
Pojdi zdaj skozi prehod.
SEVERNJAK
Režija
Scenarij
Prevod in priredba Rosica & metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis