Hallgass meg, Odin,
minden istenek atyja.
Megidézem régi idők árnyait,
amikor a fonálszövő nornák uralták az emberek sorsát.
Halld egy herceg bosszúszomját, melyet a pokol kapujában csillapított.
Egy hercegét, kit a végzet a Valhallába szánt.
Hallgass meg!
AZ ÉSZAK-ATLANTI ÓCEÁN
KRISZTUS UTÁN 895
Megjött.
Itt van!
Anyám, megjött apám!
Soha ne lépj a hálótermembe, ha nem hívnak.
A király, úrnőm. A király!
Jer hát.
Odin hazahozta.
Éljen a Hollókirály!
Harcok Hollója! Éljen!
Éljen urunk!
Harcok Hollója! Éljen!
Éljen a gyűrűosztó!
Tovább, bátyám.
Mozgás!
Éljen Aurvandil király, a Harcok Hollója! Éljen!
Mint harcból a gazdájához térő véreb,
úgy láncolom ide magam királynőm szőke fürtjeihez.
Örökre össze vagyunk kötve, uram.
Amleth herceg.
Túl nagyra nőttél ahhoz, hogy gyermekként köszöntselek.
Üdv, király uram.
De...
egy apa soha nem lehet túl öreg egy nagy öleléshez!
Annyira hiányoztál, fiam.
Öcséd nem tisztel minket jelenlétével?
Ne törődj Fjölnirrel!
Hamar köztünk lesz.
Ezt egy herceg viselte a nyakán, midőn ráleltem,
de ennek a hercegnek szánta a sors.
Viseld mindig, szeretetemmel együtt.
Köszönöm, atyám.
Királyom.
Fjölnir.
Fjölnir visszatért.
Megjött a vadállat.
Éljen a király!
Hozzatok e bátor szívű emberölőnek valami italt, mit rá koccinthatunk.
Fogadd el kelyhemet, rokon!
Úrnőm.
Lám, a királynő kelyhe más férfinak is nedűt nyújt, királyán kívül.
Mely fém érdemes illatos kortyra?
Édes ezüst... vagy kemény vaskard?
Kushadj, kutya!
Freyre mondom, uradat és úrnődet gyalázod!
Kérlek, öcsém.
Ez tréfa csupán. Tréfa.
Heimirnek tán mocskos a szája, mégis mocskosul hűséges jóbarátom.
Jer, öcsém.
Van itt, aki jobban gyámolításodra szorul, mint jómagam.
Thórir.
Thórirra, a fiamra!
És bátyámra, a Harcok Hollójára!
Országunkra, Hrafnsey-re!
-Skál! -Skál!
Az ellenség belekóstolt a májamba.
Megsérültél?
Csaknem eléggé ahhoz, hogy Amleth örökölje a trónom.
Néztem ma este, hogy mily ártatlan.
Rá kell ébreszteni, hogy mi vár még rá.
Kölyökkutya még.
A nagyapám ilyen idős korában került a trónra.
De az más volt.
Előtte meg kellett ölnie a nagybátyját.
Egy évszak óta nem láttad királynődet.
Jöjj...
Hadd vigyelek az ágyunkba!
Nem.
Kérd a szerencseszellemeket, sok csatát lássak, ha e sebet legyőzöm.
Nem halhatok meg betegségben,
de szégyenteli őszszakállként sem öregedhetem meg.
Kard által kell bevégeztetnem.
Becsületben fogok meghalni.
Ne félj!
Csatában fogsz elesni, uram.
A Valhalla kapuja vár rád, én tudom.
Ez az az út, amit én bejártam az apámmal,
ő pedig az ő apjával.
Most mi járjuk be azt az utat.
Odin.
Egyet se félj, Amleth! Tedd, amit én!
Ki ugat?
Ezek a főisten farkasai?
Vagy csak a falu ebei csaholnak?
Figyelmezzetek rám, ti kétlábú kutyák!
Igyátok a tudás mézsörét!
Tudjátok meg, mit jelent becsületben élni, halni!
Csatában lemészároltatni. A halálban a valkűrök ölelésével jutalmaztatni.
A harcos szüzek elvisznek titeket a Valhalla csillogó kapujához.
Kutyák vagytok, kik férfivá akarnak válni.
Bizonyítsd, hogy nem vagy kutya!
Nem csak hogy férfi vagy, de királyként étkezel.
És te, kiskutya. Te mi vagy?
Én okos tanítványt szimatolok.
Minden átjáróban hordozd körül tekinteted!
Mindig kémlelj körül...
Mert az ellenség ott kuporoghat valahol a földön.
Mértékkel legyen bölcs minden férfi, de legyen bölcs bolondnak lenni.
Bölcs bolondnak lenni.
Mondd el, Odin miért vesztette el a szemét!
Kutatta a nők titkos varázsát.
Sose keresd az asszonyok titkait, de mindig ügyelj rájuk!
A nők azok, akik tudják a férfiak titkait.
A nornák, kik szövik fonalukat a sors forrásánál.
-Élj becsületben! -Élj becsületben!
-Őrizd a családi vérvonalat! -Őrizd a családi vérvonalat!
Tudod, ez mit jelent, Amleth, Aurvandil fia?
Ha az ellen kardja az, mi rám halált hoz, bosszút kell értem állnod,
vagy örökké szégyenben élsz!
Bosszút állok! Úgy lesz.
Pengém nem nyugszik, míg szomját nem oltja torkából!
Hát ne élj soha félelemben!
Mert sorsod írva van, soha el nem kerülheted.
Esküdj meg!
Esküszöm.
Ez az utolsó könnycsepp, mit gyöngeségedben ejtesz.
Visszakapod, amikor a legnagyobb szükséged lesz rá.
Most lásd meg férfiként!
Jöjj hát, Amleth!
És vérünkben lásd meg a királyok fáját!
Apám!
Fuss! Fuss!
Gyertek a hullátokért, ti korcsok!
Elképedve nézed öcséd tekintetét.
Tudtam, hogy így lesz.
Kár, hogy korábban sosem törődtél a fattyú szemével.
Most lásd, mily gyorsan sújt le fivéred a karddal!
Sújts, testvér! Sújts!
De tudd, hogy a lopott gyűrűtől még nem lesz király a félvérből!
Hozzátapad vérem,
s hamarosan kígyóként fog lecsúszni a karodról.
Királyságod fenn nem marad.
Kísértse e tetted minden éjszakádat,
míg a tüzes bosszú nem lakmározik halálodon!
Sújts!
Vár a Valhalla!
Aurvandil király meghalt!
-Éljen Fjölnir király! -Éljen Fjölnir király!
Éljen a király! Éljen a király!
Hozzátok ide a fiú fejét!
Szóródjatok szét!
Gyerünk! Jobbra.
Keresem.
-Arra. -Vágjatok elé!
Lassan csinálom.
Éljen Fjölnir, a Fivértelen!
-Éljen Fjölnir király! -Éljen Fjölnir!
Éljen Fjölnir király!
Fjölnir király talált magának egy királynét.
Fjölnir!
Fjölnir! Uram!
A fiú!
A fiú.
A fiúcska halott.
A tengerbe veszett!
Elsüllyedt, mint egy kő.
Megbosszullak, atyám! Megmentelek, anyám!
Meggyilkollak, Fjölnir!
Megbosszullak, atyám! Megmentelek, anyám!
Meggyilkollak, Fjölnir!
Megbosszullak, atyám! Megmentelek, anyám!
Meggyilkollak, Fjölnir!
Megbosszullak, atyám! Megmentelek, anyám!
Meggyilkollak, Fjölnir!
A RUSZOK FÖLDJE
ÉVEKKEL KÉSŐBB
Testetek ember, de lelketek medve
Fenrir farkasok, törjetek húsból elő
Farkasüvöltés Ódinn viharában
Harcosok hullnak, ha lesújt a medve karma
Harcolunk, míg eljő a Valhöll!
Míg vissza nem nyerjük az emberi formánk
Ellenség vérző sebein félsz nélkül lakomázunk
Csaták mezejét dúljuk tetemek közt!
Harcok ura parancsára bújjatok más bőrbe, testvérek
Gyilkos farkasok, berserkerek tomboljanak bennetek!
Vár a Valhalla!
Mit ólálkodsz itt? Na, gyere! Gyere csak!
Gyere, gyere!
Eriggy befelé, vén ringyó!
Jó zsákmány ez a sok vadember. Nem, Björnulfr?
Szép fogás.
Sosem volt szebb.
Mikor kölyökként rád leltünk...
már tudtam, hogy a te szíved jeges acél.
Túl gyenge!
Erőseket akarok! Nem gyöngéket!
Mama!
Játssz, te bolond! Játssz!
Árnyékban ólálkodsz, népem gyilkolója.
Bújj el!
Noha a testvéreid kilopták a szemem...
én látlak.
Nekem nincs testvérem.
Nem elég, ha az a férfi vagy, aki sosem sír, Amleth herceg.
A herceg, ki hátat fordít végzetének.
A vadállat, ki nem törődik senkivel.
A fenevad, ki könnyet csal férfiak szemébe.
Emlékezz hát, kiért hullajtottad utolsó könnyedet.
Ne feledd esküd az igazságról!
Emlékezz a Hollókirályra! Emlékezz!
Emlékezz!
Esküdhöz át kell hajóznod a sós tengereken,
a világ pereméig.
Ez táplálja majd a jeges folyót, mely ereimben fut.
Elvisz téged egy szigetre északon,
ahol felbugyog egy tüzes tó,
mely egy fekete hegy csúcsán tör ki.
Abba fojtom bele apám gyilkosát.
Kövesd a rókanő farkát egészen az ősforrásig,
hogy megleld a végzet kardját, mely dühöd durva társa lészen.
Miért mondod el sorsom, boszorkány?
Mert hol pusztító utad véget ér,
egy másik kezdi meg az ő útját.
Egy hajadon király.
Eressz el!
Nem kerülheted el a sorsot, mit a nornák szőttek.
Most távozz!
Ezek a rabszolgák Uppsalába mennek.
Azok ott a kijevi piacra.
Ezeket küldjétek Konstantinápolyba!
És ezek az erősek...
kibírják az utazást Fjölnir szállásáig Izlandon.
Ki ez a Fjölnir?
Fjölnir, a Fivértelen.
Így hívják, mióta megölte a Harcok Hollóját, a kegyvesztett királyt.
Róla hallottam.
Miért mennek a rabszolgái Izlandra? Fjölnir Hrafnseyban uralkodik.
Elinalt a kies határvidékre, asszonyostul, fiastul,
miután Haraldr, norvég király elvette a birodalmát.
Fjölnir a semmiért ölte meg a bátyját. Már csak egy birkapásztor.
Atyám.
Egyet se félj!
Ha látom a gazdád, megköszönöm a melegséget, mit adtál.
Azt a két kötelet is.
Ülj le!
Hogy lehet neki ennyi?
Csal.
Szerencse.
Lássuk, mennyid van!
Folytatódik.
Elvesztettem minden ezüstömet.
Báránybőröd nem rejt el téged, északi.
Mit beszélsz, varázsmondó?
Rabszolga akarsz lenni.
Rejted ravaszságod.
Birkát mutatsz a pásztornak.
Halált mutatok a pásztornak.
Fogd a csomót!
Gyere ide!
Maradj talpon!
Fogd a kezem!
Tartalak!
Megbosszullak, atyám! Megmentelek, anyám!
Meggyilkollak, Fjölnir!
IZLAND
Sorba!
Felkelni! Mozgás, mozgás!
Ide gyere!
Mozgás!
Rohadjon meg!
A sirályok majd megeszik. Éhes népség.
Mozgás, disznók!
Miért jöttél e pokoli helyre potyautasként?
Ez a föld a gonosz tanyája.
A végzetem hozott ide...
Hogy megleljem, amit elloptak tőlem.
Mi lenne az?
Az anyám. Az apám. A trónom.
Ez a te országod?
Aki ellopta a trónom, ide menekült, mikor egy másik király elvette tőle.
Elmegyek, ha végeztem vele.
Olga vagyok a nyírfaerdőből.
És én is esküszöm, el fogok szökni innen.
Számos ellenséged lesz.
Neked is.
De te egyedül leszel.
A te erőd csontokat tör.
Az én eszem megtöri az elméjüket.
Ti ketten! Nincs pofázás!
Menetelsz!
Miért csináljuk ezt?
Mit?
-Ezt. -Mit?
Ez szolgamunka.
Te vagy a törzsfőnök.
Ez a te templomod. És én vagyok a szent főnökség örököse.
Senki sem tudja, királyként vagy szolgaként ünnepli a napfordulót.
Jobb, ha mindkettőre készülsz.
És hogy megelőzd az utóbbit, legalább
lássák a rabszolgáid, hogy vagy olyan erős, mint ők.
De senki sem néz minket.
Hozzál tejsavót! Gondold át, mit mondtam!
-Fel a pajzsos karodat. -Fenn van.
-Tartás. -Tartom!
-Nem tartod! -Lássuk hát!
Nem! Nem!
Fjölnir, uram!
Megjött a szállítmány!
Na, mutasd!
Hol van a többi?
-Álljatok fel! -Talpra!
-Felállni! -Fel, szolgák!
Sorakozó, fattyak!
Siralmas.
Állni sem tudnak.
Nem húzzák ki a telet.
Eladni mindet.
Hadd nézzem meg ezt!
Volt már rosszabb.
Nem nyűgözött le.
A szaga!
Sose nézz a szemembe, rabszolga!
Vajon hogy hívnak egy ilyen fenevadat, mint te a Ruszföldön?
A nevem Björnulfr.
Már a nevéből is tudni, hogy erős akár a medve.
De ha megbízhatatlan vagy, akár egy farkas, esküszöm, én magam öllek meg.
Ezt megtartjuk.
A többi mehet.
De anyának kell kettő a konyhába, és egy a mosóba.
Mozgás.
-És két férfi aratásra. -Jól van.
Ez a kettő a konyhába, ez meg a mosóba.
És válassz két férfit a mezőre!
És ő is kell.
Maradjon fehér a karja...
és a haja hosszú.
Ki akarsz mászni, he? Medvefarkas?
Még ha meg is szöknél a tanyáról,
tetemeden kék rókák és fókatündérek lakmároznak majd.
Ez a sziget egy meddő puszta.
Jobban teszed hát, ha alszol.
Hess! Hess! Hess!
Tolvaj démon szuka!
El innen. El innen.
Hess innen!
El innen! Tűnj el!
Hess innen!
Megbosszullak, atyám.
Megmentelek, anyám.
Meggyilkollak, Fjölnir.
Ide. Mehet.
Pisálj egyet!
Oda be.
Megállni!
Ti! Haladjatok! Csak szaporán!
Hol van az eszed?
Fordulj meg!
Csukd be az ajtót!
Megtaláltad?
Ami elveszett.
Ma, benn a házban, ott volt?
Ott.
És más is.
Ez rémálom.
Akkor hát ébredj fel.
Az ő rémálmuk.
Te!
Te, asszony! Te velünk jössz!
Nem tartozol ide.
Fjölnir maga mellett akar.
Ha elveszítesz, majd engem is megkeresel?
-Igen? -Gyere!
Ülj le, Amleth, Aurvandil fia!
A csirketolvaj barátunk mesélt rólam?
Nem.
Egy sokkal beszédesebb.
Egy vén bolond.
Szegény Heimir.
Elmúlt napokról mesél...
...és jövendő napokról.
Fjölnir kivágta a nyelvét,
kitépte a szemét,
mielőtt megölte.
De én csináltam neki újakat.
Kedves barát.
Tudd, hogy érted is bosszút állok.
Attól tartok, hozzám kell szólnod.
Sajnos... új fület nem csináltam neki.
A régi Fjölnir kardján végezte.
Elég! Tudod, miért jöttem.
Még mindig vadállat vagy. Emberhúsba bújva.
Beszélj, vajákos!
Legyen hát, szolga!
Kóborló próféta...
Ébredj hát...
halálodból.
Halld hát!
Heimir... eljött!
Szervusz, kiskutya.
Keresem a fegyvert, mit a sors nornái választottak bosszúmhoz.
Halld hát!
A leghalálosabb fegyverkovácsok edzették,
akik valaha előmásztak a hatalmas féreg hasa alól.
Ez a kard a legtitkosabb ritka vasból készült,
a jötünnök csontjával összefűzve, gazdája kezében súlytalan,
mégis olyan, akár egy sárkányagyar, harapása sosem tompul,
sosem törik, sosem hajlik.
Pengéje szomját csak az emberi vér csillapítja.
Ez egy harci láng, melynek párja nincs.
A neve...
Draugr. A Halhatatlan.
A végzet fegyvere.
Mégis nehéz e kardnak természete.
Hüvelyéből ki csak úgy kerülhet, ha sötét az éj.
Vagy a pokol fekete kapujában.
A pokolnál...
osztok vele igazságot.
Élvezettel itatom Draugrt az örök éj végeztéig.
Akkor élvezed majd a pillanatot, midőn választanod kell,
vagy jó leszel a véreiddel, vagy gyűlölöd az ellenségeidet.
Nekem semmi az.
A szívem csak bosszút ismer.
Mutasd hát!
El kell látogatnod Draugr gazdájához...
a Hantlakóhoz.
Figyelmezz a telihold fényére...
mert az árnyék nem szívélyes házigazda.
Figyelmezz a telihold fényére!
Thórir dönti el, ki köztünk a legerősebb.
Holnap bebizonyítjuk, hogy Vasszakállú Hákon emberei sárból és vízből vannak.
Igen.
És csak sár marad majd belőlük.
Rakki!
Rakki.
Vidd haza Rakkit!
-Ti ketten... -Rakki, gyere!
Hajnalodik. Feküdjetek le!
-Igen, uram. -Rakki!
Ébredj!
Hozd ide! Tudod, melyiket.
Igen.
Ébredj, Olga! Ébredj! Kelj fel!
Egy valkűr haja...
egy kegyetlen szláv szukán.
Egy kis vér.
Tisztátalan ringyó!
Tedd őt helyre, vagy mindketten mentek a föld mélyére.
Köszönd a nornáknak, hogy házadban
ma éjjel csak az asszonyi tisztulás vére folyt. Gyáva.
Bolond vagyok.
Megjósolták, hogy apám gyilkosára egy lángoló tóban sújtok le.
Addig a napig...
meggyötröm azt, ki pokollá tette életem.
Aludj hát, éji penge!
Igen, bosszúra szomjazunk,
de sorsunkat nem kerülhetjük el.
Sorakozzanak! Mint aki él!
-Tartsad! -Ne lazsálj!
Azok a vasárnapi lakomára vannak.
Hová visznek minket?
Lesz valami törzsfőnöki lakoma.
Az éjjel láttam őt veled.
Akkor tudod, hogy Fjölnir érintése nem marad rajtam, ha elmegyek innen.
Jól megjelölted.
Én megleltem a hideg vasat, mi lesújt rá.
-Mikor teszed meg? -Amikor kell.
Addig úgy kísértem e tanyát, akár egy sírból visszatért éhes tetem.
Fjölnir rég halottnak hiszi Amlethet.
Igen, de mi lesz anyáddal?
Kedvét leli majd Fjölnir gyötrelmében.
Szerelmet tettet, hogy óvja gyermekét.
De nem fogja...
Ha kiszabadítom, elhozom a fiút is, hogyha kell.
Engem visszatettek a konyhába.
-Björnulfr! -A terv...
A tervünkkel várunk.
-Menj! -Björnulfr, mozogj!
Majd a játék után ünnepelsz, rabszolga.
-Te, oda hátra! -Lódulj!
Thórir, uram. Egy ember hiányzik.
Azok a vasárnapi lakomára vannak.
Nem vagyok már gyerek! A hajam az enyém!
Van fölnőtt férfi is, kinek hajához női kéz kell.
Állítsd őket sorba!
Majd a játék után ünnepelsz, rabszolga. Mint aki él!
Uram.
Thórir, uram.
Tudsz harcolni, rabszolga?
Nézz a szemembe, rabszolga!
Azt kérdeztem, tudsz-e harcolni.
Ezek mik?
Még sohasem láttál knatttrét?
Estére majd eleget látsz belőlük.
Vérre megy a játék!
Fel, ide!
Szégyent hozol a család nevére!
Több ember kell!
Nem! Nem!
-Gunnar! -Ne!
Megállni! Leáll a játék!
Hozzá ne érj!
-Gunnar! -Leáll a játék!
-Állj! Engedelmeskedjetek! -Gunnar!
-Ostoba vakarcs! -Ne!
Fjölnir, ébreszd fel!
-Gunnar! Gunnar! -Ébredj! Ébredj!
Buta, buta fiú. Ébredj!
-Gunnar. Gunnar. Gunnar. -Gunnar.
-Ébredj. Ébredj. Ébredj! -Gunnar.
Gunnar. Gunnar. Gunnar.
-Gunnar! Ne! -Ébredj! Ébredj!
Ébredj!
Mi nyertünk?
Úgy beszélsz, mint egy igazi törzsfőnök fia.
Bátor fiú. Bátor fiatalember.
Te.
Erre.
Ma bátor voltál. Hűséges.
Ha visszatértünk a tanyára, bizonyos kiváltságokat fogsz kapni.
A munkád kevésbé lesz terhes, tőled fognak függeni mások terhei.
És, Björnulfr,
amiért megnyerted a játékot, hagyom, hogy nőt válassz magadnak.
Akár azt a szláv ringyót, kit nézegetsz.
Apám szerint túl...
megátalkodott.
De tudd, hogy soha nem teszünk szabad emberré.
A rabszolgasor bűzét sosem mosod le magadról.
Igen.
Köszönöm.
-Hiányozni fogsz. -A budipucolásról.
A fiamra, Gunnarra.
-Skál! -Skál!
Olga.
Megtaláltál.
Elvesztél?
Csak hogyha kerestél engem.
Földanya, halld meg lányod imáját.
Mutasd meg, hogyan pusztítsam el leigázóinkat,
és hogyan szabadítsam meg szerelmemet tüzétől és bánatától.
Mit csinálsz?
Itt, ahol a sors fonalai összekötöttek minket,
a fák alatt ölelkezve...
itt beszélek a földdel.
És mit mond neked?
Hogy hogyan érd el anyádat.
A földvarázslatom felszítja kardod lángjait.
Holnap éjjel te és én...
elindítjuk a rémálmot.
És káoszba borítjuk Fjölnir életét.
AZ ÉJI PENGE LAKOMÁJA
Elég.
Az istállóba!
Hé, hé.
Hé, hé, hé.
Te.
Freyr szolgái.
Tegyétek le urunk lábához!
Te puhány!
Ne féljetek! Az elsők vagytok a sokból.
-Ne! Felszabadítunk! -Kérlek!
Megtalálom, aki ezt tette!
Megtalálom őket, és kitépem a szemüket!
És kiszakítom a nyelvüket!
Mindannyian a pokolban vacsoráznak!
Nézd, atyám!
Nézd, mit tettek bátor barátaimmal!
Keresztény szörnyek!
Szörnyek!
Szakálltalan! Te csináltad?
Válaszolj! Válaszolj!
-Fejezd be! -Fiam!
Nyerd vissza nyugalmadat!
Jó fiúk voltak.
Freyre, bosszút állunk értük.
Vigyétek el!
Thórir jól mondja?
Lehettek a keresztény disznók?
Az istenük egy tetem egy fához szögezve.
Miért?
Ezek a fiúk nem bántották őket.
És hol is találnának fegyvert?
Nem.
E sebek nem evilágiak.
Ez a bomlott szellem újból lecsap.
Pengéje vérre éhes.
Menjetek! Előkészítem az áldozathozatalt.
Lóduljatok, vérivó keresztények!
Tedd, amit mondtak!
Mozgás.
A gombák. Megvannak.
Nem ma este.
A szellemek lecsapnak, és vért ontanak.
Fekete nőszellem, csitulj!
Vidd ezt az áldozatot úrnődnek,
s fékezd bőszült holtebedet!
-Rakki. -Rakki!
-Mi a baj, Rakki? -Rakki!
Ül, Rakki! Rakki! Ra...
Rakki! Rakki!
Eloldozni!
Úgy tűnik, Freyr kiválasztotta magának, ki a neki alkalmas áldozat.
Megvakított a vére.
Reménykedjünk, hogy étvágya csillapult!
Ezt nem az én istenem tette.
Ez a trollok varázslata.
Ma este fegyvert kaptok, hogy védjétek a tanyát,
mert ez a ti otthonotok is.
Hogy bízhatunk abban, hogy megvédenek?
Ide, kutya!
Apád nem akarja, hogy a felbátorodott szolgák lázadjanak.
-Ne kételkedj bölcsességében! -Te! Te! Lódulj!
Fekete álmok, ébredjetek!
Hé, rabszolgák, tetszik a fütykösötök!
Tessék! Űzzétek el vele a démont, ha tudjátok!
Ide!
Éheztek?
Ma este ti vagytok az étel!
Levegőzzetek!
Én befejezem.
Menjetek!
Vigyétek innen!
Ne érjetek hozzájuk! Ne nézzetek a szemükbe!
Az éjszellemek bebújtak a bőrük alá, megszállták elméjüket!
Thórir?
Távozz, Dísir! El innen!
Pirkadat előtt találkozunk.
Atyám!
Távozz!
De hosszú a kardod.
Hagyd a tréfát!
A fiad vagyok.
Amleth?
Te még élsz?
Akár egy halott.
Megesküdtem, hogy megérem ezt a percet.
Holnap becsülettel bevégzem tetteimet.
Csak utána tudom meg, kedvemre való-e az élet.
Te az anyád fia vagy.
És az apámé.
Jöttem megbosszulni Aurvandil királyt,
megfojtani áruló nagybátyámat saját vérében,
szabaddá tenni téged.
Látom, apád egyszerűségét örökölted.
Mit mondasz?
Én sosem gyászoltam őt.
A királynéje voltál.
Az apád csak megtűrt engem...
mert szültem neki egy fiat.
Nem.
Ő csakis az ezüstöt szerette, meg a szajháit hágni.
Nem tudom, hogy volt-e hely a szívében neked.
Csendet!
Gyáva volt, de játszotta a királyt. Egy senki volt.
Csak egy újabb dölyfös, kéjsóvár rabszolgahajcsár.
Tartsd a szád!
Arcul köpöd a halott férjedet.
De az öccse...
A csodás öccse.
Egy fattyú az nem szégyelli magát, sem tetteit.
A nagybátyád szeretett, habár ismerte a múltamat.
Amleth.
Még most is azt hiszed, hogy igaz rólam az a mese?
"A nemes menyasszony, aki Bretagne földjéről származik"?
Hát nem úgy indultam, mint menyasszony.
Könnyen válunk mind újra hercegnőkké, ha a fenevadak feleségükké vesznek.
Igen.
Téged beleerőszakoltak anyádba.
Gunnar szabadon fogant, szerelemből.
Nem.
Akkor hát tudd meg!
Én voltam, aki térden könyörögtem Fjölnirnek, hogy ölje meg Aurvandilt.
Hozzányomtam ajkam ahhoz az erős, édes kezéhez.
Megcsókoltam, és úgy kértem.
És hogy soha ne jöjjön el ez a nap...
Fjölnir a saját anyád áldásával adott parancsot a megöletésedre.
De láttam.
Láttam, ahogy Fjölnir elhurcolt téged. Sikoltoztál.
Sikoltoztam?
-Hiszen én kacagtam. -Hazudsz!
Most, hogy itt vagy, mitévők legyünk?
Meg kéne, hogy öljelek. És mindent, ami kedves neked.
De szeretsz engem.
A fiú szereti az anyját, és az anya szereti a fiát.
És megmentetted az öcséd életét. Belül...
van szíved.
Mégis...
szeretsz.
Csak én tudom, hogy ki vagy.
És úgy szomjúzod a bosszút...
te erőszakból született gyermek.
Ha megölöd Fjölnirt,
és ha megölöd Thórirt...
és ha oly zabolátlan vagy, hogy megölöd Gunnaromat...
te lennél az új királyom, Amleth.
És a kettőnké...
lenne a trón.
Szuka!
Az ízed és az elméd bűzlik az alávaló apádtól!
Vele kellett volna halnod!
Méreg minden szavad!
Én vagyok a halálod!
Hol van az anyád?
Mondd el!
Hol?
Ő is gonosz, mint Fjölnir.
Elpusztítom őt is, mindent, amit szeret.
Viharként csapok le, vassal és acéllal.
Kitöltöm bosszúm... bőséggel.
Akkor most mit kell tennünk?
Én... én... a hegyekbe rejtőzöm.
Anyám megtudta, ki vagyok. Megtudja mindenki.
-Veled megyek. -Nem.
Nem tudhatják, hogy benne vagy.
Reggel üldözni fognak.
Miért?
Megölted?
Nem ölnék meg egy nőt. Még őt sem.
Thórir ért véget a dühöm által.
Érte nem kár.
Holnap éjjel visszatérsz megölni Fjölnirt?
Ha a sors nornái engedik.
És bármi is lesz holnap, készülj a szökésre!
A szíve... A...
A szíve. Ez elvitte a szívét!
Miféle gonosz ez?
Egy bátor ifjú szívét mily gonosz falja fel?
Freyr, hallasz engem?
Viselkedj! Légy férfi az alattvalóid előtt!
Nincs itt semmiféle gonosz lélek.
Mondtam már. Hisz mondtam már.
Az elátkozott fiam az, Amleth.
Tőle megszabadultunk kisfiúként.
Muszáj hinned nekem. Ő itt van.
Aurvandil utódja még mindig él.
Attól félek, hogy a halott bátyád hollószelleme vezette ide hozzánk.
-Ez nem lehetséges. -Gondolkozz!
Megölte az embereidet, lemészárolta elsőszülött fiadat.
És nem nyugszik, míg te magad nem vagy a föld alatt,
és Gunnarunk nincs melletted, leölve.
Ez Amleth műve.
Nincs isten, aki segít ebben neked.
Kutasd fel a fiamat, és öld meg a saját kezeddel!
Az én szavam legyen metsző dühöd fenőköve.
Mert a múlt éjszakai gaztett nem egy ember műve volt.
Keresd a szolgákat, akik segítettek!
Találd meg őket!
-Letérdelni! -Le a földre!
Mindenki térdeljen le!
Nem tudom, s nem érdekel, e szolga cinkos volt-e a fiam megölésében.
De mind erre a sorsra juttok, ha nem mondjátok el, amit tudtok.
Nem?
Látom, már nem félsz az asszonyi vértől.
Te. Hát persze, hogy te.
Fjölnir! Hagyd őt békén!
Megkapod a fiad szívét cserébe az ő életéért!
Amleth vagyok, a Medvefarkas,
a fia Aurvandil királynak, a Harcok Hollójának,
és én állok érte bosszút!
Megölni!
Hozzátok elém!
-Megölni! -Ő az enyém!
Végeredményben...
pont olyan vagy, mint az apád.
A gonosz csak gonoszt szül.
Honnét tudod, hogy a fiad szíve,
és nem egy két napja éjjel megölt veszett kutyáé?
Hová tetted?
Nem ölhetsz meg.
Még ha rám is sújtanál kardoddal,
az sem vágna meg.
Nem jött el az időm.
Csatában halok meg.
Hol van a fiam szíve?
Odin, mindenek atyja legyőzi a merevedések istenét.
-Féld őt... -Csendet!
Visszatérek a szívedért.
És az anyáddal fogjuk megenni.
Odin, engedd, hogy a valkűrök, a te harcos szüzeid
elrepítsenek fényességes kapudhoz.
Látom apámat, anyámat.
Látom halott rokonaimat.
Látom gazdámat Freya csarnokában.
Odaszólít magához!
Ma éjjel véget ér Thórir gyászolása.
E sebes paripa nyakának nektárja repítsen
a harcmesterek legmagasabb fájára, testvér!
Most te maradsz utolsó örökösünk.
Elmúlt gyászomnak órája.
És most a harag szította bosszú órája
elérkezett!
Ez nem a Valhalla.
Nem cipeltelek olyan messzire.
Nem vagyok én valkűr.
A túlvilágodról szőtt álmaid még várhatnak.
Mellesleg...
még nem végeztem veled.
A sorsom hozott Izlandra, hogy beteljesítsem bosszúeskümet.
De a sorsom...
terád nem készített fel.
Azt hittem, mindig kőbe kell bújtatnom a szívemet.
Nem gondoltam, hogy megnyitom egy északi előtt.
Feláldoztad magad, hogy elszökhessek.
Te visszajöttél értem.
Sosem éreztem közel magam senkihez.
Gyerekkorom óta.
Megátkozom anyád gonoszságát.
Megölte a múltamat.
Nem lehetséges, hogy a nornáid
egy másik sorsfonalat szőttek számodra?
Mit mondanak a földisteneid?
Hogy bárhová is megyek, vinnem kell téged.
Orkney-ban vannak véreim.
Oda talán...
átjutunk épségben...
együtt.
Mégsem tudom igazán elhinni, hogy kioltottad bosszúvágyad tüzét.
Én csak a gyűlöletet ismerem.
De bár megszabadulnék tőle.
Ez egyedül tőled függ.
Keressük meg a jövőnket!
Isten hozott, utazók.
Ennek a fajószágnak a fedélzete
lesz az egyetlen talaj a lábatok alatt 21 napig.
Ha a szerencseszellemeink ránk mosolyognak.
Többre számítottam Fjölnir emberei közül.
Úgy volt, hogy jön a fia.
Thórir korábban indult...
a saját hajóján.
Horgonyt fel! Vitorlát bonts!
-Kötelet rögzíts! -Kötél rögzítve!
-Tartsd szélirányban, kormányos! -Igenis!
A sebeid.
Semmi ahhoz képest, amit kiálltunk.
Én már el is felejtettem.
A családom vére...
Az én vérem tebenned van.
Te lész a forrás, melyből a dinasztiám ered.
Nem akartam, hogy tudd, míg nem tudom a gyermeket biztonságban.
Míg Fjölnir él, sosem lesz biztonságban.
Hogyha tudna erről, az istenek tüzével vadászna rád.
-Ez nem várhat. -Elég.
Már egy élő fonál köt össze minket.
Bolond voltam.
Elfutottam veled a sorsom elől.
Látomásom mutatja, hogy kettőt szülsz.
És kardom megmenti őket.
De velünk kell jönnöd. Muszáj!
Megjósolták, hogy választanom kell.
Vagy jó leszek a véreimmel, vagy gyűlölöm ellenségeimet.
És lásd, milyen reményteli a jövőnk.
Mindkettőt választom.
Vidd el Orkney-ba!
A gyűrűért cserébe a rokonaim a kilencszeresét adják.
Ne! Ne! Amleth!
Egy király anyja leszel!
Nem szökhetünk a sors elől.
Ne!
Amleth!
Szálljatok velem, északi szél lányai!
Vigyetek engem és enyéimet
gyermekeim őseinek partjaihoz!
Ott nyírfaerdőt ültetek néktek,
temérdek ága táncol majd szélvésztekben,
szeplőtelen szellőitek mámorában!
Erre van! Siessetek Fjölnirhez!
Ő az!
Zárjátok a házat!
A kölyök, kit üldöztél, leharapta az orrod.
A farkas felnőtt.
Kéri, ami maradt.
Bármit is hallasz, maradj a rejtekhelyen!
Vigyázz rá!
-És vigyázz magadra is! -Úgy lesz.
Szabadok vagytok.
Tegyetek, amit akartok!
Fjölnir!
Soha!
Pont a szívbe.
Köszönöm.
Anyám!
Találkozunk a pokol kapujában.
A pokol kapujában megtalálsz.
És ott meghalsz...
annak a kezétől, ki megölte apádat.
A POKOL KAPUJA
Vastól hulltak...
mi mind találkozunk a mindenek atyjának erődjében.
Bosszút állok érted.
Vérem becsületéért.
Elvágom a Sors fonalát.
Bosszút állok érted.
Vérem becsületéért.
Elvágom a Sors fonalát.
Bosszút állok érted.
Vérem becsületéért.
Elvágom a Sors fonalát.
Bosszút állok érted.
Vérem becsületéért.
Vár a Valhalla!
A fonál, mi összeköt minket, el sosem szakad.
Biztonságban vagyunk.
Indulj hát utadra!
AZ ÉSZAKI
Magyar szöveg: Speier Dávid Forgalmazza a UIP - Duna Film