חם, חם, חם.
אני זוכרת שאימא שלי תמיד ביקשה ממני
לספר לה סיפור.
ומעולם לא ידעתי למה.
אולי רק כדי לגרום לה לחייך.
כדי לנתק אותה מכל זה.
הנה היא!
הקשב.
רק אחרי הרבה זמן הבנתי שהסיפורים שהיא רצתה שאספר
לא היו קשורים אליה בכלל.
כשהבנתי שהסיפורים הכי חשובים שעלינו לספר…
הם אלה שאנחנו מספרים בעצמנו.
מוכנים?
בו! -אלוהים! איזה פחד!
היי, דוב, אנחנו באמצע שיחה.
אברה קדברה!
בי, מדהים!
ביי, סבתא. -ביי. אוהבים אותך.
- חברים דמיוניים -
אני לא יודעת אם ראית אותו. תיכנסי.
לפעמים הוא עוזר לי להחנות את המכונית.
מזל שהשגנו חניה. לרוב אחרי הצוהריים,
אין חניה.
ואז אני צריכה לעשות סיבובים ברחוב
ואם אני מוצאת מקום זה רק במזל.
בחיי.
המדרגות!
באמת…
טוב.
טוב… הגענו.
תיכנסי, קדימה.
לא נראה לי שהשתנה הרבה.
רק…
הספה הזאת הייתה כאן בפעם הקודמת?
לא נראה לי.
הנה.
למה אני שואלת אותך בכלל?
היית בגובה כזה.
טוב, קניתי כמה דברים כי…
את רעבה? זאת אומרת…
פשוט תגידי לי אם כן.
אם את רעבה, המטבח כאן.
טוב…
וכאן…
יש סדינים נקיים,
וכמובן מגבות נקיות על הכיסא.
וכאן, אולי תזכרי משהו קצת מיוחד.
שמרתי כאן כל ציור שציירת בקיץ ההוא.
בקושי הצלחתי לעמוד בקצב של כל מה שקרה ב…
בראש הקטן שלך.
סבתא?
אני בת 12.
אני כבר לא ממש עושה את זה.
כמובן.
פשוט… אשים את כל זה
כאן.
טוב.
זהו, הנה.
כדאי שנזוז, אבא מחכה לך.
ואת בטח רוצה לאכול איתו.
את יכולה לאכול משהו כאן. להביא לך משהו?
איפה המפתחות שלי?
השארתי אותם איפשהו.
מפתחות, מפתחות, מפתחות.
אני כבר באה.
- לחייך -
איך אתה מרגיש? -בסדר.
אודיע לרופא שאתה כאן והוא יעבור איתך על הכול.
כן, תודיעי לו שאני כאן, נמשיך משם.
איך נכנסת לכאן?
באמת סליחה.
אני לא במצב לרקוד, זה בטוח.
אבל אם נרקוד, נעשה את זה באמת, כן?
רוצה?
היא רוצה, קדימה. נעשה את זה.
שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש.
כן, בדיוק.
קדימה, כן, כן, זהו זה.
מה? נסיים בגדול! קדימה!
לא עשינו חזרות.
תודה, שופטים. תהיו נחמדים. -כן!
בזכות מחיאות הכפיים אני נשאר צעיר.
בי, זאת ג'נט. ג'נט, הבת שלי, בי.
נעים להכיר, בי.
אבא שלך סיפר לי הרבה עלייך.
נעים להכיר גם אותך.
מה הם נותנים לך? -זה?
קסם.
אניח לכם להתעדכן. להביא לך משהו, בי?
את רוצה משהו? -לא, תודה.
המבורגר בשבילי. עם גבינה ובייקון. המון כולסטרול.
אבא. -כן?
בסדר, צודקת. ברוקולי.
רק ברוקולי.
ואולי גם מים. מצטער, בדרך כלל יותר כיף איתה.
איך הייתה הנסיעה?
מצטער שלא יכולתי לבוא לאסוף אותך.
הארייט בדיוק הייתה פנויה לחזרות, והיא קצת דיווה.
אבא.
אתה באמת לא צריך לעשות את זה.
לעשות מה?
להתייחס אליי כמו אל ילדה.
החיים לא מוכרחים להיות כיפיים תמיד. מבין?
נכון.
נכון מאוד.
אבל בכל זאת שווה לנסות.
אבל יודעת מה?
את צודקת.
לפעמים החיים לא כיפיים.
למשל כשחוזרים לכאן.
זה מזכיר לנו את אימא שוב, מה?
ואולי… זה אפילו מדאיג אותך שזה עלול לקרות שוב.
אבל החדשות הטובות הן…
שאני לא אימא.
אני לא חולה.
אני פשוט… שבור.
ואותי אפשר לתקן.
תביטי בי.
זה ניתוח פשוט מאוד.
ואהיה בסדר.
אני מבטיח.
בסדר.
אבל תבטיחי לי משהו.
שלא תיתקעי כאן.
שתצאי החוצה…
ותנסי ליהנות.
בכל זאת, תודי…
יום אחד זה יהיה חתיכת סיפור.
מה?
לגור בניו יורק?
להיות ילדה.
אולי נצא לסיבוב אחר כך.
בשמחה.
הרבה זמן לא יצאנו לסיבוב.
כמה מתוק ומתחשב מצידך, וטה.
חכה לי, אלווד. אני כבר חוזרת.
תרגיש בנוח, הארווי.
הנה. בסדר?
וטה רוצה לדבר איתנו.
גלש בסקייטבורד בכל רחבי קנדה במשך 11 חודשים
וגייס יותר מ-14 מיליון דולר למען המאבק במחלות לב.
הוא גמע יותר מ-8,000 ק"מ...
שלום?
מה? את יכולה…
אלוהים.
אלוהים, אלוהים, אלוהים.
לא טוב, לא טוב, לא טוב.
והיא באה, היא באה.
היי!
אלוהים. לא, לא, לא.
לא. תישארי, תישארי!
חכי! -אלוהים.
המון מדרגות. המון.
נראה לי שהיא עקבה אחריי.
מה זאת אומרת? מתי?
ממש עכשיו. -מה זאת אומרת, "עכשיו"?
עכשיו. ממש עכשיו. כי אני חושבת שהיא…
שהיא ראתה אותי. -מה זאת אומרת?
ישר בעיניים. בום!
ואז ריצה, ואז מדרגות.
אבל אז היא שם והיא באה.
והיא גדולה ומהירה יותר.
ואני חושבת ש…
שלום?
לכי בבקשה.
אני…
רק ניסיתי להגיד שלום לילדה הקטנה שלך.
אין פה ילדה קטנה. לכי בבקשה!
בסדר.
בדיוק עברתי לגור למטה…
ואין לי עם מי לדבר.
מי…
מי זה? -מצטערת, אני רק…
זו את.
כדאי שתחזרי למטה. מאוחר מדי להיות כאן למעלה!
כן, גברת.
הארווי!
הארווי?
היי!
היי.
בשבילי?
האמת שלא, לאבא שלי.
סתם, בצחוק.
רוצה לשחק שחמט?
הטלוויזיה מקולקלת.
סליחה?
הכול בסדר. זו לא אשמתך.
בגלל זה אימא שלי קנתה לי שחמט.
דמקה.
מה קרה?
נפלתי.
אני נופל הרבה.
הפעם שברתי את הרגל ואת…
הקוקסיקס?
קוזיקס? לא. קובזיקס?
קוזמוקיקס?
פשוט שברתי את הטוסיק.
וגם את היד? ממה נפלת?
תקריות נפרדות.
הבנתי.
אני בנג'מין, דרך אגב.
אני בי. -מגניב!
קיצור של מה?
שום דבר. אימא שלי קראה לי בי.
אהבתי. רק בי.
טוב, היה נעים מאוד להכיר. -נעים מאוד.
את יודעת איפה למצוא אותי!
- הצלחתי לברוח… אל תספרי לג'נט -
- בהצלחה עם להיות גדולה! אבא -
שלום.
אתה מוכרח להפסיק.
בחיים לא.
אלוהים. כמה מדרגות!
מוכרחים ללכת עכשיו.
אני לא הולך לשום מקום. מזגתי…
זה הוא.
אלוהים.
ברצינות, בחיים לא אעשה את זה שוב.
סליחה, למה זאת אשמתי?
הוא ימצא את התמונות אם תשאיר אותן.
אמרתי שזאת לא אשמתך.
לא אקשיב לזה אפילו. -מצטער...
לא הייתי נותנת לו…
קודם כול, הוא פשוט גדול מדי באופן כללי.
חוץ מזה, כל השאר.
הוא ענקי. איך הוא הגיע לשם?
בית יפהפה.
תאר לעצמך. יום אחד. -קומה שנייה.
כאילו שיש לי מושג איך הוא הגיע לשם.
טוב, לך מסביב… בסדר. -לכי!
כזה גס רוח.
בלו!
בלו?
זהו זה.
אני נשבע באלוהים,
אם לא תענה לי ברגע זה,
היעלמות תהיה הדבר האחרון ש…
היי.
תראו, תראו.
בסדר, אני יודע איך זה נראה.
אבל האמת… היא אוהבת אותי!
הולך לנו נהדר.
באמת? שמעתי שהיא בכתה במשך שעה.
בחייך, שעה? נשמע מוגזם.
אתה יודע כמה קשה לבכות במשך שעה?
תארוז, הולכים.
לא, לא, לא!
אתה לא יכול לקחת אותי. זאת האחת.
היא מתאימה בדיוק. אני מבטיח.
דיברת איתה?
לא. היה קשה עם כל הבכי.
בדיוק. זה לא דבר טוב.
היא ראתה אותך בכלל? -היא עמדה לראות.
היא עמדה לראות? -בהחלט!
אני כמעט בטוח בזה.
נראה לי.
מה קרה?
היא הרדימה את הבובה המפחידה ההיא.
היא הפסיקה. היא הסתכלה למעלה.
היא בהחלט הרגישה משהו.
אז ניגשתי אליה לאט לאט.
וכשהתקרבתי, אני…
רגע. -אני…
מה אתה עושה?
לא, לא, לא. בלו, אל תעשה את זה. היי. אל תעשה את זה, בסדר?
בלו. היי, היי.
אני נשבע באלוהים, לא אדבר איתך שוב לעולם. בבקשה.
אל תעשה את זה. לא, לא.
בבקשה. לא, לא, לא!
נשחק שוב! -נהדר. כן!
היי.
אלוהים.
לא כדאי לך.
מה זה היה? -אני מחליף תקליט!
הוא ממש מתעצבן כשנוגעים לו בדברים.
אל תיגע בשום דבר!
רואה?
מי אתה?
מה זאת אומרת? אני בלו!
אבל אתה סגול.
כן, הוא היה עיוור צבעים אז…
מי?
הילד שלי! זוכרת?
מה? -בשם אלוהים, בלו!
ברור שהיא לא זוכרת. היא חושבת שתאכל אותה.
אני מתנצלת בשמו.
הוא אסון מהלך מקסים, אבל בכל זאת אסון מהלך.
תודה!
אין על מה.
אכפת לך להרים את האורחת שלנו מהרצפה?
זהו זה. אצבע גדולה.
נהדר. כל הכבוד, בלו.
נתחיל מחדש, בסדר? איך את אוהבת את התה שלך?
אני לא שותה תה.
איזו מין ילדה לא שותה תה?
זה לא עוזר!
אני בלוסום, וברור שפגשת את בלו. -שוב אני.
וזה… -היא יודעת מי אני.
אנחנו…
נפגשנו בעבר.
הרבה זמן… לא היית כאן.
בפעם האחרונה שראיתי אותך, היית…
קטנה יותר.
מה קורה כאן?
זו שאלה מובנת לחלוטין בהתחשב ב… וב...
היי!
"היי"? -כן, היי.
מה, נסביר הכול כאן, בחבילה ורודה קטנה ומסודרת?
אנחנו אמורים לנסות. -סליחה.
אולי תפסיק להציק לה?
סליחה. סליחה. זה פשוט ממש מרגש!
מה? -שחזרת!
בלו! מספיק. שקט. -זאת אומרת…
מה זה?
מה לא ברור ב"לא לגעת בדברים שלי"?
נו, באמת! הכול היה בסדר אלפביתי!
אמרת… -ומסודר לפי צבעים.
הילד שלך?
כן. קוראים לו ג'רמי.
אלוהים! נשמע עוד על ג'רמי!
אז הבית שהיינו בו הערב
היה של ג'רמי?
לא, זה היה שונה. זו הייתה התאמה פונטציאלית.
והיא הייתה יכולה להצליח אלמלא את-יודעת-מי.
טוב, יודע מה? תעשה את זה בעצמך.
זה לא מגיע לי.
כל זה לא מגיע לי.
בסדר.
עבר עליו חתיכת יום.
אבל את…
בטח יש לך שאלות.
יש עוד כמוכם?
תגידו שלא!
כן.
כן! עוד הרבה!
כמעט לכל ילד יש אחד. היה.
היה מה?
חבר.
חבר דמיוני?
ח"ד. ככה אנחנו אומרים.
הבנת? חבר דמיוני.
אבל גם "מה אם?" כאילו, הכול אפשרי!
אאוץ'! בוא לא נקדים את המאוחר.
היא נראית לי המומה לחלוטין.
אז…
מה קרה הערב?
זה היה ניסיון השמה עם ילד חדש.
התחלנו במבצע קטן.
"התחלנו"?
הוא.
איזה מין מבצע?
מעין סוכנות שידוכים. כדי לעזור לח"דים למצוא ילדים חדשים.
ילדים חדשים?
אבל מה קרה לילד שלך?
הוא גדל.
הוא לא צריך אותי יותר. -באמת?
ממש עצוב.
לא עצוב, מפחיד.
אוי לא.
כי אם הוא לא צריך אותי… -בלו.
הוא לא רואה אותי.
בלו, לכאן.
ואם הוא לא יכול לראות אותי… -תביט בי.
אז נשאר רק… להיעלם!
בלו.
מקום שמח! מקום שמח!
קפה וקרואסונים. קפה וקרואסונים.
יופי, יופי. -קפה וקרואסונים.
קפה וקרואסונים. -בסדר.
קפה וקרואסונים. -זה היה כבד.
כן, זה באמת… כבד.
לכולם. כדאי שנסיים להערב.
היא דווקא מסתדרת לא רע.
תודה. -בבקשה.
לדעתי זה מוגזם וכבר מאוחר.
ואף אחד מאיתנו לא רוצה להיות בצד הלא נכון של הדלת
כשהמכשפה המפחידה הזאת תצא.
כדאי שתלכי.
בחייך, קאל, היא רק ילדה.
אני לא ילדה.
טוב, זהו זה.
לילה טוב.
אלוהים, הבהלת אותי.
בוקר טוב. -בוקר טוב.
את הולכת.
הכנתי פנקייקים.
אוי, הם נדבקו למחבת.
יש קורנפלקס או אשכולית.
אני לא ממש רעבה.
תגידי לי אם תצטרכי משהו.
בסדר. -יופי.
אלוהים.
יש אוכל?
כמובן.
מה מתחשק לך? אוכל אמיתי?
או ג'אנק פוד? כן.
יש מכונת חטיפים בהמשך המסדרון מימין.
מה את עושה כאן?
מה אתה עושה? צא משם!
בשמחה, אבל נרדמו לי הרגליים.
אלוהים.
טוב, תן לי יד.
תן לי יד, קדימה.
קדימה, קדימה.
קדימה. -לא, לא.
קדימה, קום. -בסדר, רגע.
בסדר.
את חזקה!
אפשר לעשות את זה שוב?
קום.
קדימה, קום.
זה בית מלון?
מה אתה עושה כאן? -מה את עושה כאן?
מבקרת את אבא שלי!
אה, כן! לאבא שלך יש לב שבור?
בטח מפחיד.
מה? בכלל לא.
מה אתה עושה כאן? אסור שיראו אותי מדברת איתך.
למה לא?
כי יש כאן אנשים אמיתיים. איראה משוגעת!
בחייך, את רק ילדה.
היי!
עם מי את מדברת?
בסדר.
תפתח! -בסדר.
תפתח! יש לי את…
הדבר שלך.
מה אתה בכלל? -ח"ד.
אני יודעת. אבל מה?
לא יודע.
סוף סוף!
זו את.
שלום!
אני רוצה שזה ייפסק. -נורא! אכין תה.
היא אמרה בפירוש שהיא לא…
שיהיה.
שמה ייפסק?
הכול. אני לא צריכה את זה.
טוב. אני לא יודע מה להגיד לך, זה לא פועל ככה.
מה לא פועל ככה? מה קורה לי?
את הנבחרת. -לא! בוא לא נגרום לה לתסביך.
היא כבר רגישה מספיק.
נבחרת למה?
כל הדבר הזה הוא קללה. -עכשיו את מבינה.
לא! את יכולה לעשות כל כך הרבה טוב. את יכולה להציל… את כולנו!
את מי?
ואל תגיד ח"דים.
כדאי שתיתני לו להגיד את זה, הראש שלו עלול להתפוצץ.
טוב.
ח"דים!
תודה.
איך אני יכולה לעזור להם?
את לא יכולה. -מובן שהיא יכולה.
תקשיבי, אין דבר שאנחנו רוצים יותר מאשר להיות עם הילדים שלנו.
אבל הילדים שלנו שכחו מאיתנו.
אז אנחנו צריכים ילדים חדשים.
את יכולה לעזור לנו למצוא אותם.
כמו שאני תמיד אומר,
"עדיף שיהיה לך ילד חדש מאשר שלא יהיה לך… ילד."
הוא לא אמר את זה מעולם.
טוב… חשבתי את זה.
אעזור לך למצוא להם ילדים חדשים
וזהו זה?
הכול יחזור לשגרה?
תיזהרי במשאלות שלך.
- שדרת הזיכרונות דיור מוגן -
אז אני רוצה לפגוש אותם. -את מי?
כל הח"דים שניסית לשדך להם.
בלתי אפשרי.
למה?
כי אסור שיראו אותי לוקח אותך ל… -לאן?
לשום מקום.
אתה זקוק לעזרה.
אין לך מושג כמה את צודקת.
אבל במובן אחר לגמרי.
אחרי אתמול,
ברור שאין לך מושג איך לעשות את זה כמו שצריך.
באמת?
אני יכולה לעזור לך.
איך?
כי אני ילדה.
טוב…
זהו זה.
לאן נוסעים? -למצוא עזרה.
ממי?
ממישהו מתאים יותר.
כל זה גדול עליי.
דרך אגב, ממש נחמד מצידך.
מה?
לעזור להם ככה.
למען האמת, אין לי בררה.
הם לא עוזבים אותי.
כמה זמן אתה כבר רואה אותם?
מאז שאני זוכר את עצמי.
איפה הם גרים?
"גרים" זה מונח יחסי,
אבל בדרך כלל בכל מקום שיש או היו ילדים.
הוא…
קסום?
מה? -המקום שנוסעים אליו.
הוא היה פעם.
יורדים כאן.
רגע, הייתי כאן פעם.
באמת?
כן, אימא שלי לקחה אותי לכאן פעם.
הכול חוזר אלייך, מה?
רגע.
ח"דים גרים כאן?
אני מקווה.
אבל נעול.
קחי קצת זמן לחשוב על זה.
חכי כאן, אתגנב מאחור ואביא מפתח.
אתה משאיר אותי לבד?
את אף פעם לא באמת לבד! חשבתי שזה כבר ברור.
- שדרת הזיכרונות דיור מוגן -
בטוחה שאת רוצה לעשות את זה?
כן.
כי אין לדעת מי נמצא מאחורי הדלת היום.
חלקם מפחידים?
גרוע יותר.
נואשים.
ויקי. מה שלומך?
בושם חדש? הוא ממש…
בסדר. גבולות, כמובן.
באתי לראות את הקפטן, דוב הרוחות.
בסדר.
תזדרזי.
הבת שלך גרה בבית של אימא שלה?
כמה רועש.
והשתמשת בחשבונות שלה.
בעלך אומר שהבת שלך לא גרה ב…
היי!
קדימה! מהר.
למה זה כאן?
היי, טוד!
בסדר. נתחיל כמו תמיד.
שאיפה גדולה.
ולנשוף.
ולשאוף.
ולנשוף.
נהדר.
מי רוצה להתחיל?
אני…
בשבוע שעבר הרגשתי די טוב,
והשבוע, אין לי מושג מה קרה!
הכול בסדר. -פשוט התחלתי להתפרק!
הנה זה מתחיל.
רק חסרים כינורות. נכון, טרי?
נו, באמת. -טד, אתה יודע שהיא ויולה!
לא יפה ולא תורם לאף אחד.
חבר'ה.
אנחנו מוכרחים להתקדם מהנרטיב הזה שהילדים שלנו בוחרים לשכוח מאיתנו.
כולם עוברים משהו שגורם להם לשכוח.
הלוואי שיכולתי לראות אותו עוד פעם אחת.
הלוואי שיכולתי להגיד לו שאני כאן!
שתמיד הייתי כאן!
היי! לא הגלימה.
זה רעיל.
לא נורא, נדאג שינקו את זה.
תקשיב, דוק. אני משלם כסף טוב,
וכדור הסליים הזה מבזבז את כל הזמן.
דוק, יש לי שאלה. יכול להיות שילדים פשוט נוראים?
אלוהים. זו ילדה?
מה? -אלוהים!
איך העור נראה?
מה התחושה?
אור משתקף מהעור?
או שאין? כן.
היי. -ג'ודית, תתלבשי.
נצא להפסקה.
היי, קאל. אתה עדיין חייב לי 20 דולר ממסיבת הקצף.
כן, נכון.
אמרנו שלעולם לא נדבר על זה… במילים.
תקשיב, אני צריך למצוא מישהו אבל בשקט, טוב?
היי. -היי.
היי.
זו… -לא.
כן. -אוי ואבוי.
אני צריך את לואיס. איפה לואיס?
כן, בטח. אני חושב שהוא הלך לכיוון הבריכה.
הבריכה, בסדר. קדימה.
כן, בטח, אין בעיה. בהצלחה!
בחייכם, חבר'ה. דיברנו על זה.
אלה לא חטיפים. זו אומנות.
איך את מרגישה? החרטה כבר מבעבעת לך בגרון?
היי, קאל! -אלוהים אדירים, קוס!
מי הילדה? -מה הבעיה שלך?
היי, מתוקה. -היא חברה!
איזו מין חברה? -היי!
לא ידעתי שאתה כזה חזק. -היי!
אתה יודע שאגלה. -כן?
מה שתגיד, בן אדם.
גלימה ופגיון!
מבינה למה אני גר לבד?
קית'!
איזה מין ילד יוצר ח"ד בלתי נראה?
הוא שכב? -לכי תדעי.
למטה ולמעלה, למטה ולמעלה, למטה ולמעלה,
למטה ולמעלה, למטה ולמעלה.
תכופפו ברכיים, בנות!
אני נראית אדומה? -כן.
איזה מזל!
בואי.
לואיס, אני רוצה שתכיר מישהי.
שלום, אליזבת.
נעים מאוד להכיר אותך.
תודה.
הוא ערך לך סיור מקיף?
בערך.
ומה דעתך?
לא בדיוק מה שציפיתי.
היא רוצה לעזור בהשמות.
לואיס בן 93.
הוא המייסד, הוא ילמד אותך הכול.
נכון, לואיס? -קלווין.
הוא לא תמיד היה כזה.
לא? -לא.
קלווין היה ליצן. הוא סיפר לך?
לא.
באמת.
לפני כל זה, התפקיד היחיד שלו היה לגרום לך לחייך.
טוב, כבר לא.
בסדר.
נראה שאתם מסתדרים. הוא ילמד אותך את העבודה.
בטח יבקש ממך לצחצח את המכונית או משהו.
אם הוא לא עורך לך סיור מקיף,
למה שלא תערכי לו?
סליחה, מה?
המקום הזה יכול להיות כל מה שתרצי.
את רק צריכה קצת דמיון.
לא. לא.
לא, לא, לא. אל תעשי את זה.
תראי לנו איך הוא נראה בראש שלך.
זהו זה.
לא.
מה קרה?
שום דבר, מאט. תחזור פנימה, קדימה.
מה אתה עושה, אפצ'י? תעזור לי.
משהו קורה!
לא קורה שום דבר!
כן!
תחזור פנימה. -לא! אני רוצה לראות!
לא, אני רוצה לראות!
תחזור פנימה!
וואו!
אלוהים, זה נראה כמו חלום!
אלוהים! זאת הבריכה?
וואו, נחמד.
סליחה.
קאל?
אתה בסדר?
היי, מאיפה באת?
לא, לא, לא הפירות!
פלטת צבעים מהלכת מתקרבת.
לאט, לאט.
אלוהים אדירים, טיפש! ארור תהיה!
איפה היית? היית אמור להיות כאן לפני חמש דקות!
תורך! -מה? מה זאת אומרת?
קדימה, לך!
קדימה!
תודה.
ואנחנו זזים.
זהירות!
תראו מי חזרה.
חזרת. -הוא בסדר?
זה היה כיף!
אתה נראה נורא. -הטוסיק בסדר, מותק?
אמרת ג'י-4? יש לי בינגו!
זה היה ריאיון העבודה הכי מוזר בחיים שלי.
יופי! אני שמח שאת נהנית.
זה אומר שאנחנו שותפים?
בואי לא נקדים את המאוחר, בסדר?
קית'!
נתראה מחר.
יודעת מה לא מספרים לך על בתי חולים?
אין שום דבר טוב לקרוא.
איך מתקדם הסיפור שלך?
אין לי זמן לזה.
מצאתי עבודה.
בסדר.
אני מניח שאסור לי לשאול שאלות.
לא. -משוחררת.
רואה?
עדיין יש סיכוי.
היי!
יש לך שמיעה על-קולית או משהו?
לא. חיכיתי לך.
הטלוויזיה עדיין מקולקלת.
הם צריכים לתקן אותה.
האמת? נראה לי שאימא שלי קשורה לזה.
אימא שלך? -כן.
היא אומרת שמסכים הופכים את המוח שלי לעיסה.
מה אם היא שברה אותה?
נחש מה. מצאתי עבודה.
וואו. בחנות גלידה?
יותר כמו סוכנות שידוכים.
מה שזה לא יהיה, אני בטוח שאת מעולה בזה. בהצלחה!
תודה.
היי. -כן?
היה לך פעם חבר דמיוני?
לא.
רוצה אחד?
בטח!
הוא בן שמונה או תשע, צריך לתעדף לפי תחביבים.
אוי לא. -נהדר.
נראה אם למישהו יש ניסיון בקסמים או בפנטזיה.
בהצלחה.
פנטזיה היא סוג של תיבת פנדורה.
אולי האדם שלהם אהב גיבורי על. -כן. כמוהו.
או אומנות. -כן. אוהב אומנות.
או טלוויזיה. -לא אבקש ממך שוב.
תלבש מכנסיים, אתה מלחיץ את כולם.
מכנסיים.
איך ההרגשה? -אני מרגישה טוב.
אתה מרגיש טוב? -כן, הכי טוב שאפשר.
את הכוכבת. קדימה.
אתה יכול להכניס אותם.
כאן זה בסדר? טוב.
מושלם. היי. -היי.
היי! אלוהים!
כמה מרגש!
מה השם שלך?
קוראים לי אלי.
סאני.
אנדרומדוס השלישי, בן…
סטיבן.
פופ. כי לפעמים כשאני נלחצת אני…
אלוהים אדירים.
אין סיבה להילחץ. הולך לך נהדר.
איזו מתוקה.
לילדה הקטנה שלי קראו טאביתה.
היא קראה לי יוני כי…
כי אני חדת-קרן!
סליחה. אני ממש לחוצה!
ומאיפה את?
במקור? פילדלפיה.
דקאלב. אילינוי.
ספוקאן.
ניו ג'רזי. בלי הערות, בבקשה.
בעיקר רדיו שאק.
עברנו ב-83'. לא. 84'? כן, זה היה קשה.
- המשפחה עברה -
ממש קשה.
פוקיפסי? בחייך, אבא.
היו מעבירים אותנו לירח וזהו, מה?
לא מצחיק. לא מצחיק.
מוכן?
למה?
לכל דבר.
היינו מופיעים כל יום.
לפעמים כמה הופעות ביום!
הם המשיכו לבנות אותי ולבנות מחדש. מבינים?
אבל אף פעם לא הצלחנו לירות לייזרים מהעיניים שלי!
לא אשקר ואומר שלוח הזמנים לא היה אכזרי,
אבל בסופו של דבר, לשמוע את שאגות הקהל.
אלוהים!
הדודים…
הדודים היו הכי טובים.
טוב, יש לי פה המון חברים.
רק תגיד לי איזה מהם אתה רואה.
בטח.
בסדר. אתה רואה את הבחור הזה?
לא.
כלום?
אין בעיה. -מי הילד הזה?
כלום?
היה לי הכי קשה בכיבוי האורות.
אימא פשוט לא הבינה. זאת אומרת…
אספר לכם משהו על החושך, בסדר?
כל הילדים מפחדים מהחושך. כולם!
אפילו אם הם לא מודים בזה. ולמה?
כי מנורות הלילה האלה לא עושות כלום! זו הסיבה.
- שם: אלי סיבה: הגנה -
בטח, אימא, יש לך תפקיד ואת נהדרת בו.
אבל יש לי שאלה.
אם תשכיבי את הילד לישון,
מי ישמור על פוקיפסי?
אתה רואה את הבחור הזה?
בסדר. קדימה!
לא. -מה?
תשאלי אותו שוב.
באמת? -לא.
זהו זה. אני מטפל בזה. לא, אני מטפל! -היי!
ואימא אמרה שיותר מדי ממתקים לא בריאים לבטן, אבל אמרתי…
אלוהים.
וואו, אני מרגיש את הטעם בעיניים.
אני ממש מצטערת.
אין לך טעם בעיניים?
אני יכול למצוא כל אחד. בכל מקום!
לא, לא! בסדר, בסדר.
אבל מאיפה אתה?
כאילו שהייתי אומר לך.
כאילו שהוא יספר לך.
- מקור לא ידוע -
תודה רבה, אדוני.
יפה אבל טיפש. -הוא ב...
הוא נכנס לי לפה.
את נראית ילדה נחמדה אז אדבר ישר ולעניין.
בהתחלה חשבתי,
מה אם הוא יצר אותי כמטאפורה?
יכול להיות שהוא גאון של ממש, לא?
אז לא.
זה היה באריזונה והוא פשוט היה צמא. והרי לכם.
- שם: קרח סיבה: צמא -
אל תביטי לו בעין.
איזו מהן? -את יודעת טוב מאוד.
תודה שאת עושה את זה.
כולם מעריכים את זה מאוד!
לא.
נראה לי שהוא לא יודע מה הוא רוצה. מה לעזאזל אתה רוצה?
מי הבא בתור?
קית'!
לא. -מסכים.
כן, זה פשוט מבלבל. -קית' נורא.
החטיף האהוב עליו היה קרואסונים.
וזו הייתה רמאות.
כי להורים שלו הייתה מאפייה ממש למטה.
זה היה נוח!
אז אכלנו הרבה קרואסונים.
ולחם. פחמימות. הרבה פחמימות.
לא פסטה. שזה מעניין.
אבל כל שאר הדברים שהם כן הכינו הדיפו ריחות נהדרים.
היי! ווהו! -לא!
היי, היי, היי!
טוב, ראיתם את זה! ראיתם!
אלה החיים שלי בקצרה, בסדר?
לא.
יש עוד?
לא.
זה לא הצליח.
מצטערת.
זה בסדר. עדיין יש לי אותך!
להתרגש זה מתיש!
קדימה, למיטה.
נו, איך הלך?
זה לא הצליח.
טוב,
אולי זה פשוט לא נועד להצליח.
הם השקיעו המון זמן בחיפוש ילדים חדשים
והפסיקו לחפש את הישנים.
אבל הילדים שלהם גדלו.
הם לא זקוקים להם יותר.
כל הילדים זקוקים לחברים הדמיוניים שלהם.
במיוחד כשהם גדלים.
אבל הם שכחו.
אי אפשר לשכוח דבר שאוהבים.
תמיד אפשר לחזור.
איך?
זיכרונות.
הם חיים לנצח בלב שלך.
לפעמים צריך למצוא דרך לגרום להם לצאת.
בשבילי, זה הריח של בריזת הים.
או צליל הצעדים שנוקשים על הטיילת.
אחרי זה,
צריך רק לעצום עיניים
ומייד הכול חוזר.
נלך?
חששתי שלא תשאלי.
חכו לי! חכו לי!
היי!
לא רע, נכון?
איזה יופי. תראו. -אלוהים!
וואו, זה פרח? -כזה חמוד.
שלי! אני רוצה לנסות!
תודה, אדוני.
תראו!
נראה טעים.
הלילה הכי טוב בחיי!
וואו! תראו אותי!
קדימה, חברים יקרים!
נפלא! -אפשר לק אחד?
כיבוי אורות.
אתה צריך לנוח. מחר יום חשוב.
למה? מה קורה מחר?
תפסיק.
לעולם לא.
זו הייתה השחייה האחרונה שלי לפני שהגעתי לנמל התעופה.
בדרך כלל מתרוממים ככה, כן?
וומפ! ורגליים למעלה.
אבל לא יכולתי כי שברתי רגל.
את רוצה עוד?
לא ידעתי איזה טעם את אוהבת.
קניתי הכול. -לא, זה היה נהדר.
עבודה טובה.
יופי.
טוב.
סבתא?
אפשר לשאול אותך משהו?
כמובן. מה שתרצי.
מה רצית להיות…
כשהיית ילדה?
בחיי!
מה? אלוהים.
זו באמת שאלה טובה.
טוב, אני…
תמיד חלמתי להיות רקדנית.
באמת?
אל תיראי כזאת מופתעת.
סבא שלך חשב שאני די מושכת.
אז הוא ראה אותך רוקדת? - כמובן!
יש לי פה משהו.
כן. אלוהים.
זאת סבתא שלך.
את יפהפייה.
כן, ככה הוא חשב.
האמת, רעדתי מפחד באותו יום.
בנעלי הבלט שלי.
באמת? -כן.
זה היה היום החשוב בחיי.
אני חושבת שרק שישה בתי ספר נבחרו להופיע
מעבר לנהר באולם קטן ויפהפה.
ואני עדיין זוכרת
את צליל החריקה של רצפת העץ.
והמוזיקה פשוט התגלגלה מהתזמורת, כמו גל.
ואיך האבק תפס את האור כשהוא נפל.
וזה גרם לי להרגיש כאילו אני בחלום.
אז מה קרה?
ילדתי היקרה, גדלתי.
גבוהה מדי.
גמלונית מדי.
ומבוגרת מדי.
בכנות, מי רוצה לראות אישה זקנה רוקדת?
ועכשיו, רוצה קינוח?
יש לי גלידה. טוב, אני חושבת שיש לי גלידה.
אם אין עליה קרח.
למה יש קרח על הגלידה?
כבר התגעגעת?
היא כאן?
מי? -בלוסום.
היי! הכנתי מספיק רק לשניים.
אכין עוד.
את שלה.
זאת חידה? אני אוהבת חידות.
סבתא שלי. את הח"ד שלה.
מובן שכן.
סגנון שובבי, מבטא מקסים.
האמת, זה אמור להיות ברור.
אז בואי!
היא למטה, היא לא תאמין.
בי, תאמיני לי שניסינו.
הייתי איתה שם כל יום.
קראתי איתה, צפיתי איתה בטלוויזיה,
אפילו עברתי איתה את שלב הפילאטיס שלה.
היא לא ראתה אותי.
אין מה לעשות אם הם לא זוכרים.
אז מוכרחים לעזור לה.
אליזבת.
בי!
מה את עושה?
- ספרטקוס -
מה אנחנו עושות? זה מגוחך!
מה את זוממת, לכל הרוחות?
בי?
אלוהים. איפה היית?
זה החדר שלך? יפה, בסגנון מיושן.
מצאתי אותו. הוא עובד בעיר.
אמרתי לך שאוכל למצוא כל אחד, בכל מקום!
בהצלחה, פצפונת. הכול תלוי בך.
גלימה ופגיון!
אני מקווה שזה יצליח.
- סודי ביותר -
כתוב שאנחנו אמורים להיות ברחוב הבא.
צריך למהר.
בסדר, בואי נסכם.
אנחנו באמת הולכים לראות אותו?
כן! -בסדר.
וואו. לראות אותו ממש עכשיו!
לא אם זה תלוי בך.
בסדר, אבל בכל זאת… איך נדע שזה הוא?
הכול כתוב בתיק.
כן, זה הוא.
בחיי.
וואו. אני לא מוכן לזה. אני עומד להקיא.
מה, אתה רואה אותו? -הוא בתנועה. קדימה!
לאן? -קדימה, מהר.
הייתי צריך ללבוש חליפה!
הבא בתור!
בחיי.
הוא נראה…
נהדר!
וואו! תראו אותו!
ממש בכושר!
פעם הוא נראה יותר כמוני.
הוא עשה משהו בשיער.
אני חושב שזו זיעה.
אני ממש נרגש!
זו ההזדמנות שלנו.
בסדר. תיכנס.
רגע, מה?
אני לא יכול להיכנס לשם לבד.
אז לך איתו.
לא נראה לי.
שירותים ציבוריים הם לא סיוט חיי...
בבקשה.
אבל הם בהחלט סיוט.
היא בפנים. קדימה, תיכנס.
"עשרים אחוז מהרבעון השלישי בשנה הבאה…
"עשרים אחוז מהרבעון השלישי בשנה הבאה.
"איך זה ייתכן, אתם שואלים?
"איך זה ייתכן, ודאי תשאלו."
קדימה, בן אדם, תתאפס על עצמך.
קדימה!
זהו זה.
"עשרים אחוז ברבעון השלישי בשנה הבאה.
"איך אני יודע שזה אפשרי?
"איך אני יודע שזה אפשרי?"
אתה מסוגל.
די, הכול בסדר.
אל תבכה.
בבקשה, אל תבכה.
קדימה. תביט בי!
אל תבכה.
בחייך.
קדימה, קדימה, קדימה.
אלוהים.
איך הלך? אלוהים!
קדימה!
פישלתי.
מגעיל. קדימה.
אלוהים, זהו זה?
קאל, אני נעלם? - אני די בטוח שזה לא פועל ככה.
אלוהים! אני חושב שאני צריך להקיא.
טוב…
עשינו כמיטב יכולתנו.
זה לא הצליח.
אני לא מבינה. הם עמדו זה לצד זה.
בסדר, כן. אני צריך להקיא. או חטיף. אחד מהשניים.
אולי האווירה לא הייתה טובה.
בכנות, המוזיקה הייתה איומה.
כן, אני בהחלט צריך לאכול משהו.
אני גווע ברעב.
זהו זה.
מה?
אל תאבדו אותו.
אפשר לעזור?
כן.
באתי למסור משלוח.
- שם: בלו צבע: סגול -
- ילד: ג'רמי להורים הייתה מאפייה -
וואו.
מר גריפית'.
אתה יכול להיכנס.
הכול בסדר.
בסדר.
שלום לכולם. תודה על שהסכמתם להיפגש. אני נרגש מאוד להיות כאן.
אני חושב שתתלהבו.
וואו.
זה היה פשוט…
זה היה ממש…
- מזל טוב -
מזל טוב.
עשית את זה.
עשינו את זה.
אנחנו צוות די טוב, לא?
נכון.
בסדר! -עשית צמידים?
ברור! כל היד שלי הייתה מכוסה.
תודה רבה.
איפה היית?
סליחה, יצאתי עם חברים.
תיכנסי. קדימה, מהר.
הכול בסדר, סבתא.
אני בסדר, מבטיחה.
לא את.
אבא שלך.
אני בטוחה שהוא בסדר.
קחי מה שאת צריכה ונדבר במכונית.
איפה המפתחות שלי?
אני לא יכולה.
אני לא מסוגלת.
זה בסדר.
את בסדר.
אני צריכה שתעזור לי.
היי, אני כאן.
אני לא מסוגלת לעשות את זה שוב.
לעשות מה?
להיפרד.
אז אל תיפרדי.
אני לא יודעת מה להגיד.
מה להגיד לו?
פשוט תספרי לו סיפור.
תודה.
חכי כאן בבקשה. -בסדר. תודה.
בי.
לאבא שלך היה יום ארוך.
הוא צריך לנוח קצת.
היי.
אז…
התקדמתי עם הסיפור.
ואני מוכנה לספר לך.
זה סיפור על…
ילדה קטנה.
ילדה קטנה שהייתה כל כך עצובה…
וכל כך מפוחדת…
שהיא עשתה הכול כדי לחסום את העולם…
כדי שלעולם לא תצטרך להרגיש דבר שוב.
אבל היא לא הייתה יכולה.
היא לא הייתה יכולה כי יש לה אדם…
אדם קסום…
שלא משנה כמה היא ניסתה להרחיק…
לא משנה כמה היא ניסתה להתבגר…
הוא לא נתן לה.
הוא פשוט המשיך להחזיק אותה
חזק יותר ויותר.
ומה שמצחיק זה…
שזה המקום היחיד שבו היא באמת מרגישה בטוחה.
זה המקום היחיד שהיא רוצה להיות בו.
אז אתה לא יכול ללכת לשום מקום.
אני רק ילדה.
בבקשה, אבא, בבקשה.
בבקשה.
זה סיפור נהדר.
מה קורה אחר כך?
אני אוהב אותך.
הוא ער! הוא ער.
היי.
תפתח.
שלום?
מי שם?
תפתח.
את מנסה להיכנס?
כן. החבר שלי גר כאן.
החבר שלך?
הוא עזר לי ורציתי להודות לו.
אני מצטערת מאוד.
אין שם אף אחד.
בסדר.
נראה לי שזה הכול.
היי, תמיד אפשר לחזור.
- שם: בלוסום ילדה: מרגרט -
- אוהבת: תה ייעוד: ריקוד -
- שם: לואיס ילד: צ'רלי -
לקחת הכול?
אני כבר חוזר.
- אימא, אני, אבא -
- קלווין -
אני בדיוק באה להיפרד.
זה היית אתה.
זה תמיד היית אתה.
ואני ממש מצטערת שלא זכרתי קודם.
אתה בטח חושב ש…
אני לא זקוקה לך יותר.
שגדלתי.
אז…
הייתי מוכרחה לבוא להגיד לך
שתמיד אזדקק לך.
במיוחד כשאגדל.
אני רק צריכה לעצום עיניים,
והכול חוזר אליי.
דוחה. -דוחה.
כשהייתי קטנה,
אני זוכרת שסיפרתי סיפור.
וככל שאני מתבגרת, אני מרבה להביט לאחור
ולפקפק בפרטים מסוימים.
אבל בכל פעם שזה קורה, אני תמיד מזכירה לעצמי
לנשום עמוק…
ופשוט לשאול את עצמי:
"מה אם?"
הם יהיו בסדר.
היא תהיה בסדר.
אז…
ניכנס?
אלוהים.
דני, חזרתי!
אתה נראה נהדר. זקן יפה. בן כמה אתה?
גלימה ופגיון!
שיהיה.
קדימה, בואי.
קטן עלייך.
קדימה, בואי.
היי.
אני יכול להודות במשהו?
אני לא יודע מה זה בורקס פיצה.
הייתי צריך להודות קודם אבל…
היי, זה כבד? -קצת.
באמת? אל תדאגי, אדאג לשאר.
בסדר? -בסדר.
היי, קית'.
אחת, שתיים, שלוש, ארבע!
- לזכרו האהוב של חברנו לואיס גוסט ג'וניור -