Jag har valt denna tid och plats för att diskutera ett ämne-
-där okunskap alltför ofta råder och alltför sällan sanningen.
Det är det viktigaste ämnet på jorden: fred.
Vilken sorts fred menar jag och vilken sorts fred söker vi?
Inte en Pax Americana påtvingad världen med amerikanska vapen.
Inte den fred som råder i graven-
-eller tryggheten som råder för slaven. Jag talar om en äkta fred.
Den fred som gör jordelivet värt att leva-
-som låter människor och nationer växa och hoppas på ett bättre liv.
Inte bara en fred för amerikaner, utan fred för varje kvinna och man.
Inte bara fred i vår tid, utan fred för all tid.
Den är rak och slät och har ofta ett dolt blixtlås i ärmen
God eftermiddag. Förlåt att jag är andfådd.
Men för 10-15 minuter sen inträffade en tragisk händelse i Dallas.
Det här är Walter Cronkite.
Här är en nyhetstext som gavs till mig och som kommer från United Press.
- President Kennedy sköts i Dallas. - Liksom Texas guvernör Connally.
De har förts till Parkland Hospital. Deras tillstånd är ännu okänt.
Vi har fått uppgifter om att Connally sköts i vänster sida av bröstkorgen.
Enligt obekräftade uppgifter träffades presidenten i huvudet.
Polisen tog upp jakten på en okänd skytt över spåret.
Ta reda på om de vill ha kaffe. De är skakade och var i skottlinjen.
Presidentens bil var 15 meter bort.
När bilen var framför oss kom ett skott från kullen-
-och träffade presidenten i tinningen.
- Varifrån kom skotten? - Från kullen.
Vänta lite. Det sägs från sjukhuset att man tillkallat en hjärnkirurg.
Nu kan vi bara be för honom. Mer kan vi inte göra.
Presidenthustrun Jackie Kennedy är oskadd och har kommit till sjukhuset.
En präst har kallats dit och blod skickats till sjukhuset.
Vi ska gå över direkt till Parkland Hospital och nyhetschef Bill Hamdon.
Två präster som var hos president Kennedy säger att han är död.
- Två präster har precis sagt det. - Men det är väl inte sant?
Nyheten är nu bekräftad.
President Kennedy dog kl. 13, Central Standard Time.
För cirka 38 minuter sen.
Jag förstår inte varför nån skulle vilja skjuta mr Kennedy-
-efter allt han gjort för oss och försökt förhindra krig.
Det var helt enkelt en kula rakt genom huvudet.
Den information vi fått är att de kom från våning fyra eller fem i huset.
Vi söker igenom det nu.
Vi hittade tomhylsor, och mannen tycks ha varit där en tid.
Polisen sökte igenom byggnaden. De hittade inget vapen.
Vi har just fått veta att Lyndon B. Johnson har svurit presidenteden-
-alldeles innan han gick på ett plan till Washington.
Bakom kistan går mrs Jacqueline Kennedy.
De hjälper henne ner nu. Nu den nya presidenten Lyndon Baines Johnson:
Vi har lidit en omätbar förlust.
På Bethesda Naval Hospital är obduktionsgruppen klar.
Den dräpte presidentens kropp och hans änka återvänder till Vita huset.
- Vem skulle göra nåt sånt? - Kommunister, tror jag.
Säkert nån galning till segregationist som hade planerat det.
De har hans blod på sina händer.
- Han förtjänar det värsta. - Här är den misstänkte.
Jag har inte fått juridiskt ombud eller nånting.
- Sköt du presidenten? - Jag har inte skjutit nån.
Det här är 24-årige Lee. H. Oswald.
Han liknar den unge man som sågs i skolbokslagret.
Polisen jagade Oswald i en biograf.
Han ska då ha skjutit polismannen J.D. Tippit.
Ett gevär hittades i en byggnad där han arbetade.
Polisen vägrade säga om de hittat avtryck på vapnet.
Han var en skicklig skytt eller hade tur. Tre skott ska ha avlossats.
Minst två av dem träffade.
I Kapitoliums rotunda hålls tre tal innan allmänheten får se kroppen.
Är ni bekymrad över fångens säkerhet?
Nej, för nödvändiga åtgärder vidtas.
Har ni tvivel om att Oswald är mördaren?
- Jag tror att han är mördaren. - Jag är bara en syndabock.
Det är en sån trängsel vid Kapitolium att de som inte har köat inte kan...
Vi ska nu sända från Dallas där Lee Oswald kommer att flyttas.
- Han är skjuten. - En man har en pistol.
Lee Harvey Oswald, som polisen säger dödade president Kennedy, är död.
Den man som Dallaspolisen har gripit har identifierats som Jack Ruby.
Han är gripen av Dallaspolisen.
Tillbaka till Washington.
Totalt 53 länder är representerade.
Ett dussintal kungafamiljer, 30 utrikesministrar.
Det borde gå bra den närmaste tiden.
Jag är säker på att nationens invånare-
-kommer att troget stå bakom regeringen.
De märkliga morden väcker frågor.
Vem avlossade skotten som dödade Kennedy? Var det en konspiration?
Det första såret ska ha varit i bakhuvudet-
-vilket tyder på ett skott bakifrån.
Men läkarna säger att det fanns ett sår i halsen-
-vilket tyder på ett skott framifrån.
Johnson tillsatte en kommission med sju framstående amerikaner-
-för att utreda händelsen. Earl Warren, högsta domstolens ordförande.
Richard B. Russell, senator från Georgia.
John Sherman Cooper, senator från Kentucky.
Hale Boggs, ledamot från Louisiana.
Gerald R. Ford, ledamot från Michigan.
John J. McCloy, rådgivare till presidenten.
Allen W. Dulles, tidigare CIA-chef.
Är ni säkra på att han sköts från skolbokslagret?
Det får vi nog vänta med. Rapporten kommer att gå igenom allt.
Warrenkommissionen hade till sitt förfogande FBI, Secret Service-
-och CIA. Det enda direktivet var att ta reda på sanningen.
- Jag menar att vi gjorde det. - Kommissionen fastslog dessa saker:
Lee Harvey Oswald dödade president Kennedy.
Han gjorde det ensam utan medkonspiratörer.
Annat är av intresse främst för historiker och specialintresserade.
Ett av bevisen visas inte för allmänheten.
Abraham Zapruders film på mordet.
Mordet är nu det mest dokumenterade brottet i USA:s historia.
För dem som vill granska det i minsta detalj finns allt där.
Det här är Dealey Plaza. Till denna dag en brottsplats.
Efter Warren-rapporten har många viktiga nya utredningar gjorts-
-om mordet på president Kennedy.
Alla har gett nya fakta och bevis som belyser vad som hände här.
1975, efter Watergateskandalen ledde senator Frank Church en utredning-
-om brott begångna av FBI och CIA.
Allmänheten fick veta om CIA:s komplotter-
-för att avrätta utländska ledare som Patrice Lumumba i Kongo-
-och Fidel Castro i Kuba.
Komplotter skapade under CIA:s chef Allen Dulles.
Men Churchs kommitté slutade inte där.
Senatorerna Richard Schweiker and Gary Hart-
-fick uppgiften att granska CIA:s och FBI:s roller i Warrenkommissionen-
-och leta efter konflikter eller mörkläggningar.
J. Edgar Hoover skriver: "Ja, vi hade kontakt med Ruby."
"Han var informant åt oss." Vem sa det vid tiden för Warrenrapporten?
Var det nån som antydde att Jack Ruby var informant åt FBI?
Ingen. Det var hemligstämplat.
Tron på det allmänheten fick veta av Warrenrapporten började raseras.
Underrättelsetjänsterna gjorde allt fel-
-i sökandet efter en konspiration och John Kennedys mördare.
Jakten på riktiga svar tog fart.
Tolv år efter mordet läcktes det mest ikoniska bevismaterialet.
Det är filmen som togs av klädtillverkaren Abraham Zapruder-
-och som visar avrättningen av president Kennedy.
Bob och Dick, kan ni berätta vad vi ser?
Innan han åker förbi skylten vinkar presidenten.
Efter skylten skjuts han och sen guvernör Connally.
Han har redan träffats.
Sen kommer skottet i huvudet.
Det var då han träffades i huvudet.
Det är det mest obehagliga jag har sett.
När mordets chockerande brutalitet visades ledde det till ramaskri.
Ett särskilt utskott i representanthuset tillsattes, HSCA.
Ordning i salen.
HSCA hörde vittnen på nytt och tog nya vittnesmål-
-som stod i strid med mycket i Warrenrapporten.
Finns det andra forskare som kopplar den oförstörda kulan till skadorna?
Inte vad jag känner till.
Pentagon har förstört sina dokument om mordet på Kennedy.
Vi vet inte varför det gjordes.
Mot slutet ansågs HSCA:s fynd för skadliga för att offentliggöras-
-och nästan en halv miljon dokument förseglades till 2029-
-vilket vi förtydligade i slutet av vår film "JFK" år 1991.
Den kontrovers som följde med filmen-
-tvingade kongressen att göra nåt åt hemlighetsmakeriet kring dokumenten.
Utfrågningar hölls i kongressen.
De flesta amerikaner trodde inte på Warrenkommissionens utsaga.
Nu tror över tre av fyra, enligt alla nya opinionsundersökningar-
-att nån sorts konspiration ägde rum.
1992 godkändes John F. Kennedy Records Collection Act.
Vad är titeln?
"Lagförslag att snabbt offentliggöra dokument om mordet på Kennedy."
Beslutet gav finansiering för undersökningskommittén ARRB.
Allmänheten behövde inte vänta till 2029.
Offentliggörandet skulle inledas direkt.
Kommittén fick en budget och fyra år på sig att offentliggöra-
-så många dokument och handlingar som möjligt.
De lyckades samla över två miljoner sidor.
Allt finns på nationalarkivet i Maryland.
Sen dess har allmänheten fritt kunnat titta, studera och granska.
Nu vet vi mycket mer. Med dessa fakta går vi tillbaka och sätter samman-
-vad som egentligen hände den där den dagen och varför.
Nu börjar vi.
Nåt har hänt i kortegen.
JFK-fallet omgärdades av förvirring.
T.ex. räknade Warren-kommissionen bara med tre skott-
-eftersom tre hylsor hittade på sjätte våningen i skolbokslagret.
På golvet hittade vi de tre tomhylsorna.
Med deras särdrag kunde våra experter bevisa att de avlossats med geväret.
- Avlossades nåt mot mig? - Nej.
- Alla tre mot presidenten? - Och vi har dem.
FBI fastslog att alla tre kulor träffade inne i bilen.
Han träffades med första och tredje. Andra skottet träffade guvernören.
Det tredje slet av en stor del av presidentens huvud.
Warrenkommissionen satte sig själv i en tvångsjacka med sina tre skott.
Fyra eller fler skott hade tytt på en konspiration, och dit ville de inte.
Jag stod under vägbron. På trottoaren var det ett tydligt märke-
-där en kula träffat. Ett fragment träffade mitt ansikte.
Dokument visade att första skottet missade helt-
-och det sista träffade Kennedy i huvudet.
Hur kan en kula ha träffat två offer och gjort sån skada?
Arlen Specter var jurist på åklagarmyndigheten i Philadelphia-
-när han ombads delta i Warrenkommissionen.
Aha, tänk om en kula orsakade alla sju sår.
Arlen Specter låg bakom enkuleteorin.
Tänk om en kula gick genom Kennedys rygg, ut genom halsen-
-sen in i Connallys rygg och lunga, förstörde 10 cm av femte revbenet-
-gick ut ur hans bröstkorg, in i handledens baksida-
-krossade strålbenet, som på Connally som är 193 cm är ett stort ben-
-krossade det, gick ut på framsidan av handleden, och in i vänster lår.
Vad du än önskar ställer den här kulan upp på.
Det är i sanning en magisk kula.
CE-399 var den magiska kulan.
Alla federala utredningar har hittills behandlat den kulan-
-som helt avgörande i fallet.
Hur viktigt är det med spårbarhet?
Spårbarhet handlar om bevismaterials integritet.
Om jag plockar upp bevismaterial och ger det till nån annan-
-står mitt namn först på listan. Sen står nästa som har det på listan.
Annars går det inte att bevisa att bevismaterialet är det ursprungliga.
Kan du gå igenom den magiska kulans spårbarhet-
-från de anställda på Parkland till Secret Service till FBI?
Den magiska kulan ska ha hittats på en bår på Parkland Hospital.
Den passerade flera händer innan den kom till Secret Service.
Richard Johnsen på Secret Service förde den till Washington D.C.
I Washington gav han den till chefen för Secret Service, James Rowley.
På Vita huset gav James Rowley den till Elmer Lee Todd.
Todd tog den då till FBI:s labb och gav den till Robert Frazier.
Vi har intressanta uppgifter från John Hunt-
-en privatperson som gick till arkivet vid 4-5 tillfällen-
-för att spåra historien bakom den magiska kulan.
Det han hittade var häpnadsväckande.
Han flyttade i princip in på nationalarkivet i Washington D.C.
De lät honom sätta upp ett skrivbord med en dator och hans egen skanner.
Han gjorde nåt som var annorlunda.
Han intervjuade inte polisen och FBI och lyssnade inte på deras ursäkter.
Han gick direkt på vad som sagts och skrivits under.
Utifrån FBI:s och Warrenkommissionens dokument ställde Hunt grundfrågan:
Var CE-399 samma kula som den som hittades på båren?
Kl. 19.30 på dagen för mordet, 22 november 1963-
-registreras en kula i dokumentet.
Det undertecknas av Robert Frazier-
-som är huvudutredaren på FBI:s labb.
Inte bara ett utan flera dokument indikerar-
-att Frazier registrerade en kula kl. 19.30 den kvällen.
Sen kommer det intressanta.
Elmer Lee Todd fick kulan på Vita huset-
-från Secret Service-chefen James Rowley.
Todd dokumenterar tydligt-
-att han fick kulan kl. 20.50.
Hur är det möjligt? Hur kan Robert Frazier få kulan i labbet kl. 19.30-
-från Elmer Lee Todd som inte fick kulan förrän kl. 20.50?
Man skulle tro att de hade hanterat den som guld på väg till banken.
Det framgår tydligt av dokumenten att nån ljuger om när de fick kulan.
Men det blir värre. Todd satte sina initialer på kulan han fick 20.50-
-och alla andra som rörde den skrev sina initialer, som Robert Frazier.
Jag gick till arkivet för att titta på kulan.
Vi vill speciellt veta om Todds initialer syns på kulan.
Han sa att han skrev dit dem, men de finns inte där.
Todds initialer finns inte på den magiska kulan.
Jag ville gärna veta vad kommittén hade att visa-
-så vi finkammade deras bevis och hittade nåt intressant.
I Warrenrapporten fanns uppgifter från FBI att de som hittat kulan-
-senare identifierade den som rätt kula.
Men enligt de interna dokumenten såg kulan inte alls ut så.
Men FBI ljög för Warrenkommissionen att det var så.
Vi pratade sen med FBI-agenten som skulle ha haft kulan.
Han hette Bardwell Odom. Jag ringde till honom.
Jag skickade dokumenten där det stod att han gjort det.
Han sa: "Jag hade aldrig kulan."
"Om jag hade det hade jag skrivit en 302-rapport. Det var väldigt noga."
Vi hittade ingen 302-rapport med hans namn. FBI hade bara hittat på det.
Det är möjligt att en mystisk kula dök upp nånstans ifrån-
-utan att få Todds initialer och hamnade på FBI:s labb.
Man får förmoda att FBI insåg att man måste bevisa att Oswald var skyldig-
-och så bytte de ut den. För ingen av de fyra personerna-
-på Parkland och från Secret Service kunde identifiera kulan.
Den som påstods ha fått bekräftelsen förnekade det. Det visar dokumenten.
Så det finns skäl att ifrågasätta den magiska kulan.
Spårbarhetskedjan börjar inte på laboratoriet utan på brottsplatsen.
Alla föremål ska fotograferas, dokumenteras och bevaras korrekt.
Från platsen samlas bevismaterial som skickas till laboratoriet.
Spårbarhetskedjan fortsätter på labbet.
Vem har undersökt det? Vem har analyserat det?
Varje steg måste följas ända till rätten.
Om kedjan bryts blir bevismaterialet ogiltigt.
Det andra problemet är bristen på skador på kulan-
-när den gått igenom två personer, krossat två ben och lämnat sju sår.
Joseph Dolce var en kirurg med flera utmärkelser under andra världskriget.
Han arbetade för Warrenkommissionen.
De gav oss det ursprungliga geväret, Mannlicher-Carcano-
-och hundra 6,5 mm-kulor.
Vi sköt på likhandlederna-
-och varenda gång förstördes spetsen på kulan.
Jag tror inte att kulan kan träffa handleden utan att deformeras.
Dolce trodde att två kulor hade träffat Connally.
Eftersom Arlen Specter godkände de medicinska vittnena-
-står varken Dolces namn eller utlåtande i Warrenrapporten.
Till och med Connally vägrade tro på enkuleteorin.
F.d. senatorn John Sherman Cooper är den första i Warrenkommissionen-
-som gått med på att tala på tv om hur överläggningarna gick till.
Ja, det fanns meningsskiljaktigheter. Jag tycker att den mest allvarliga-
-som jag minns tydligast är frågan om det första skottet-
-gick genom Kennedy och sen Connally.
Även om skottens ordning aldrig uppgavs-
-stod det i Warrenrapporten att en kula gick genom Kennedy och Connally-
-och att en annan missade bilen och träffade åskådaren James Tague-
-och att det sista skottet träffade Kennedy i huvudet.
Jag kunde inte övertyga mig själv om att samma kula träffade båda två.
Ni övertygades alltså inte om enkuleteorin?
Nej. Inte senator Russell heller.
Senator Richard Russell från Georgia ville inte delta i kommissionen.
Efter första mötet blev han besviken över förfarandet-
-särskilt över inflytandet från J. Edgar Hoover-
-och justitieminister Nicholas Katzenbach.
Bland hans papper på University of Georgia finns ett pm-
-skrivet efter det första mötet 5 december 1963.
"Nåt märkligt händer. Warren och Katzenbach känner till allt om FBI"-
-"och tänker tydligen framställa Oswald som enda möjliga gärningsman."
"Det tycker jag är en ohållbar hållning."
Han nedtecknade sin avvikande mening-
-till presentationen på det sista kommissionsmötet 18 september.
Han framförde då sina farhågor till president Johnson.
Vad spelar det för roll vilken kula som träffade Connally?
Ingen större roll, men de sa att vi tror att samma kula träffade båda.
- Det tror inte jag. - Inte jag heller.
Om skytten lyckades träffa Kennedy i halsen och sen i skallen-
-missade han sen, enligt den teorin, både bil och gata.
Om han satte två kulor i Kennedy kan han inte ha missat bilen.
Det kunde jag inte skriva under på. Connally vittnade om motsatsen.
Han trodde också att Oswald inte agerade ensam.
Russell var påverkad av Zapruder- filmen och Connallys vittnesmål.
Jag förstår att det finns frågetecken hos experterna-
-om vi båda kunde ha träffats av den första kulan.
Det råkar jag inte tro på.
Övriga i kommissionen tvingades inkludera Connallys avvikande åsikt.
Som en följd av det kunde de inte helt utesluta en konspiration.
Russell blev först i kommissionen att kritisera rapporten.
Han följdes av John Sherman Cooper och Hale Boggs.
Men sen intervjuade Walter Cronkite John McCloy-
-under fyra kvällar med Dan Rather som programledare.
Lades lika stor kraft på att ifrågasätta som att fastställa fakta?
Jag ska strax svara på det, men först säga en annan sak.
Jag var osäker på hur riktigt det var att medverka här-
-som tidigare medlem i kommissionen och kommentera bevis.
McCloy besvarade aldrig Cronkites fråga.
Till på köpet upptäckte Roger Feinman på CBS senare interna dokument-
-som visade att McCloy påverkade serien genom sin dotter Ellen-
-som var assistent åt CBS-vd:n Richard Salant.
1992 konfronterade reportern Jerry Policoff Salant och Ellen McCloy-
-med dokumenten innehållande McCloys instruktioner för programserien.
Först då erkände CBS att man brutit mot sina egna pressetiska regler.
CBS, NBC och New York Times-
-fortsatte stödja kommissionens slutsatser-
-och granskade aldrig de 26 volymerna med kompletterande bevis.
Mr Dulles, låt mig framföra en del av kritiken.
Några av dokumenten finns i arkivet-
-men har hemligstämplats av FBI och CIA som ni har viss erfarenhet av.
Finns det nåt i dem som när de blir offentliga kan ställa till rabalder?
Nej, det tror jag inte. Allt som är avgörande-
-för att bilda sig en uppfattning om vad som hände har offentliggjorts.
Warrenkommissionen visste att det fanns fler problem med bevisningen.
Alla ballistiska test visar att kulan kom från geväret han fotades med.
- Nej, nej, nej. - Hans avtryck fanns i byggnaden.
Ni är felunderrättad. Det ballistiska testet bevisade ingenting alls.
Det här är vapnet som användes. Ett ganska slitet militärt gevär.
Vi vet att Oswald hade geväret i sin ägo-
-för han har fotograferats med det, och det var enligt hans hustru:
"Lee Oswalds trogna gevär."
Är geväret i bevisningen samma gevär som Oswald ska ha beställt per post?
Geväret som Lee Oswald påstås ha beställt i namnet Alex Hidell-
-köptes från Klein's Sporting Goods i Chicago-
-på postorder genom tidningen American Rifleman.
På kupongen beställde han en 36-tums Mannlicher-Carcano 6,5 mm.
-för 19,95 dollar.
Robert Frazier som var vapenexpert på FBI-
-vittnade om att han uppmätte att den var 40,2 tum lång.
Det är 10,5 cm skillnad mellan det han beställde och det som hittades.
Klein's kan ha skickat en annan Mannlicher-Carcano till Oswald-
-men det finns fler avvikelser.
Modellen som Oswald beställde har den här sortens remfästen på undersidan.
På fotot syns polisen Carl Day komma ut med ett gevär från skolbokslagret.
En av remmarna sitter på vänster sida, infäst i kolven.
Det är inte det gevär som beställdes eller annonserades.
Remmen som syns på "bakgårdsfotona" sitter undertill och inte på sidan.
Marina Oswald tog foton på bakgården där Lee Oswald höll ett gevär-
-och en pistol på höften. Det första fotot tog hon tre av.
På bevisföremål 133A och 133B-
-syns en ring på ringfingret på höger hand.
På 133C syns ringen på vänster hand.
Dallaspolisen visade Lee Oswald ett av fotona medan han satt häktad.
Han sa: "Det är mitt ansikte, men jag minns inte att jag tagit fotot."
Men efter alla dessa frågor kvarstår det underliggande mysteriet.
Varför skulle nån använda ett gevär vid ett lönnmord-
-med vetskap om att geväret kunde spåras direkt till gärningsmannen?
Hittade man fingeravtryck på geväret?
FBI:s främsta expert på fingeravtryck, Sebastian Latona-
-försökte ta avtryck från geväret. Han vittnade för Warrenkommissionen-
-om att han inte hittade användbara avtryck på metallen eller kolven.
Ändå sa Day i Dallas, innan geväret togs till Washington-
-att han hittade ett partiellt avtryck på varbygeln-
-och ett partiellt avtryck på kolvens undersida.
Latona sa att det inte ens syntes att man letat efter avtryck.
- Inga partiella avtryck? - Inget användbart.
Det krävs åtta jämförelsepunkter. Han hittade inte det.
J. Edgar Hoover på 2192.
Ja, jag har sett rapporterna från utredningen.
Den här Oswald avlossade tre skott. Sen kastade han geväret åt sidan-
-och tog sig tydligen ner fem våningar i trapphuset.
- Kan det bevisas? - Ja, det kan vi bevisa.
Var det nån som hörde eller såg honom?
De flesta anställda var på en lägre våning-
-men han stoppades på andra våningen av en polisman.
Några chefer sa att det inte var nån fara och att han arbetade där.
Så de släppte honom. Så kom han ut.
När jag hörde skotten sprang jag in i huset och upp till andra våningen-
-efter en och en halv till två minuter.
På ett par minuter kom polisen till skolbokslagret med stoppklockor-
-och kritiska ögon. Inte bara poliser och agenter spårade flyktvägen.
Det gjorde även chefsdomare Warren och andra i kommissionen.
Jag ville hitta ett särskilt vittne till mordet.
Det var Victoria Adams.
Hon arbetade på fjärde våningen och kände Oswald.
Jag sökte på nationalarkivet efter hennes ursprungliga vittnesmål.
Jag fick höra att bandet med hennes vittnesmål saknades.
Senare fick jag veta att bandet hade förstörts av Warrenkommissionen.
Till slut hittade jag henne så jag kunde höra hennes version.
Adams var 22 år vid tiden för mordet.
Hon berättade att direkt efter mordet-
-sprang hon ner i trapphuset för att komma ut och se vad som hänt.
Om det var sant borde hon ha sett Oswald i trapphuset.
Men hon varken såg eller hörde nån.
Hon insåg att nåt var fel, för ingen trodde på henne.
Hon sa till David Belin som frågade ut henne:
"Fråga Sandra Styles, en kollega som gick med mig ner i trapphuset."
Det blev ett allvarligt problem för Warrenkommissionen.
Att avfärda en kvinna var lätt gjort.
Men att avfärda ett vittne som styrkte henne kunde vara svårare.
Så Belin sa: "Vi behöver inte Sandra Styles, för vi har dig."
Vi har med oss mr Belin som har varit här flera gånger.
Han kan den här staden bättre än de flesta nu.
Enligt Vickies ursprungliga vittnesmål-
-gick hon från fönstret på fjärde våningen 15-30 sekunder efter mordet.
Warrenkommissionen ökade tiden till 1 minut.
Hon sa att hon var på gatuplan 60 sekunder efter mordet.
Warrenkommissionen ändrade det till flera minuter.
Kommissionen lyckades lura allmänheten-
-att Vickie bara var förvirrad, och så var det med det.
Rekonstruktioner bevisar att Oswald hade tillräcklig tid-
-att avlossa skotten, gömma geväret och ta sig ner till kafeterian.
Men 1999 hittade jag ett dokument i nationalarkivet-
-som hade förtigits i 35 år.
Det var ett brev från federala åklagaren Martha Joe Stroud.
Det var en vidarebefordran av Vickies vittnesmål-
-till J. Lee Rankin, högsta hönset för Warrenkommissionens utredning.
I sista stycket av brevet, nästan som en reflektion-
-presenteras en kvinna vid namn Dorothy Garner.
Garner var Vickies närmaste chef, och hon stod i fönstret med Vickie.
I brevet står att Garner såg Vickie gå ner i trappan-
-innan hon såg polisman Baker och Roy Truly komma upp.
När han hittade och intervjuade Dorothy Garner bekräftade hon allt.
Att hon stod i fönstret med Vickie, att Vickie genast gick från fönstret-
-att hon följde Vickie ut från kontoret-
-och såg henne gå ner i trapphuset.
Under hela den tiden såg hon inte Oswald-
-så Stroud-brevet blev ett farligt dokument för Warrenkommissionen.
Utan lyftandet av hemligstämpeln hade vi aldrig känt till-
-de samstämmiga vittnesmålen från tre vittnen som lämnat starka bevis-
-för att Oswald inte var på sjätte våningen vid tiden för skotten.
Juridiskt sett borde obduktionen ha skett i Dallas.
Det fanns en rättsläkare, Earl Rose.
Han kom för att genomföra obduktionen men trycktes upp mot en vägg.
De hotade honom med händerna på vapnen.
Han följde efter dem, men de tog kroppen olagligen från Dallas-
-i strid mot delstatens Texas lagar.
När Air Force One hade åkt från Dallas till Washington-
-höll två läkare som försökt rädda Kennedys liv en presskonferens.
Det var dr Malcolm Perry och dr Kemp Clark.
Vad var de två stora saker som Kemp Clark och Malcolm Perry avslöjade?
Dr Perry gjorde en trakeotomi för att få Kennedy att andas.
På en presskonferens efter de misslyckade försöken att rädda honom-
-berättade han att det såg ut som ett ingångshål i halsen.
Kemp Clark var neurokirurgisk chef på Parkland.
Han sa att presidenten hade ett stort hål vid occipito-parietalloben-
-alltså bakhuvudet. Den beskrivningen överensstämmer med ett utgångshål.
Vi har en avskrift av vad som sades på presskonferensen, 1327C.
Det är ett viktigt dokument, för Secret Service beslagtog videobanden.
Det finns dock ett klipp med dr Perry inspelat kort efter presskonferensen.
På akuten satte dr Carrico ett rör i luftstrupen för att hjälpa andningen-
-men det fanns ett sår framtill på halsen och ett hål i bakhuvudet.
Det som Clark och Perry beskrev tyder på en skytt framför bilen-
Vita husets pressekreterare Malcolm Kilduffs uttalande-
-tycks överensstämma med den slutsatsen.
Enkelt sagt var det en kula rakt genom huvudet.
Sköterskan Audrey Bell var med dr Perry i operationssalen.
På morgonen när dr Perry kom sa jag:
"Ni ser fördärvad ut. Har ni sovit?"
Han sa: "Inte särskilt mycket. De ringde från Bethesda under natten."
"Angående vad då?" "Om det var in-eller utgångshål."
"De vill att jag ska ändra mig."
I vittnesmålet för Warrenkommissionen tog han tillbaka det han sagt.
De tvingade honom att ändra sig.
Det var genant för mig som läkare att se hur nån som sa sanningen-
-tvingades avsvärja sin egen åsikt.
Slog det er då om det var ett in-eller utgångshål?
Jag tänkte faktiskt inte mycket på det.
Det kanske hade varit bättre om jag gjort det.
Men jag la min energi, liksom de andra där, på uppgiften.
Jag tänkte inte på vad som hade hänt och varför.
1970 anställdes jag av dr Shires på University of Washington-
-på hjärtkirurgiska avdelningen. Då lärde jag känna Malcolm.
Vi kom att samarbeta med varandra vid komplicerade fall.
Jag var särskilt intresserad av dr Perrys åsikt om mordet på JFK-
-eftersom han utförde trakeotomin på honom.
Problemet är att Malcolm alltid vägrade diskutera mordet.
Han svarade inte på mina frågor om halsen.
Men efter en flera timmar lång operation tillsammans-
-satt vi ensamma och drack kaffe.
Jag frågade en gång till om såret på halsen. Den här gången sa han:
"Det var ett ingångshål. Utan tvekan."
Ett skäl till att Perry sa offentligt att det var ett utgångshål-
-är att en Secret Service-agent pressade honom.
Den personen var Elmer Moore.
1970 var Elmer Moore chef på Secret Services kontor i Seattle.
En doktorand, Jim Gochenaur, blev vän med honom.
Han erkände för Gochenaur att han ångrade att han hade pressat Perry.
Jag frågade honom direkt. "Mr Moore, pressade ni dr Perry?"
Efter ett tag sa han: "Jag fick order att göra det."
Han sa att intendent Kelly hade gett honom order att prata med Perry-
-och övertala honom att det var ett in-eller utgångshål.
Inte ett ingångshål.
Jag tyckte att det var intressant att han erkände ett så grovt brott.
Elmer Moore var ansvarig för att få läkarna på Parkland-
-att ändra sina vittnesmål till att bakhuvudet inte hade ett stort hål.
ST-läkaren Charles Crenshaw jobbade på akuten på Parkland den dagen.
Han sa senare offentligt att han trodde Kennedys sår kom framifrån.
Härifrån och igenom.
Crenshaw skrev boken "Conspiracy of silence" efter filmen "JFK"-
-om att han var på Parkland och såg Kennedy opereras-
-och Kennedys sår kom inte bakifrån med tanke på skadan på bakhuvudet.
Med så exakt medicinsk terminologi som möjligt.
Okej, det var på höger baksida.
Han vred huvudet lite åt vänster-
-och lyfte fliken, så att säga.
Man kunde se hålet-
-och hjärnan och ryggmärgsvätska som droppade ut.
Sen såg jag att det droppade ner i en hink.
Redan 1981 läcktes foton från obduktionen och spreds till forskare.
Bilden av Kennedys huvudskada-
-stämde inte med Parkland-läkarnas intryck.
Jag minns att skadan var utmed den här delen.
Det är som om obduktionsmaterialet var gjort för att dölja sanningen-
-och inte som vanligt avslöja omfattningen.
På kvällen efter mordet fördes Kennedys kropp till Washington.
Obduktionen utfördes på Bethesda Medical Center, ett militärsjukhus.
Alla de främsta rättsläkarna i USA fanns inom en timme från D.C.
Ingen av dem kallades dit.
Det fanns två militära patologer: James Humes och J. Thornton Boswell.
Två militära patologer som aldrig gjort en skottskadeobduktion.
Det måste betonas för alla amerikaner oavsett politisk tillhörighet.
Det är er president. Det ska avgöras vinklar, banor, avstånd, följd-
-som sen ska korreleras med skottskadorna med Connally.
Det är en enorm uppgift som kräver två-tre framstående rättsläkare.
Men de kallade in Humes och Boswell.
De insåg att det var för svårt och tog in en expert, Pierre Finck.
Humes och Boswell inledde obduktionen innan han kom fram-
-men insåg att det var för svårt och begärde få en obducent-
-för dr Finck hade inte utfört en obduktion på över två år.
De bad om tillstånd att ta in nån som kunde sin sak, men de fick avslag.
Det var många människor på Bethesdas bårhus. Sista siffran är 33 personer.
Det fanns en läktare med tre fyllda rader.
De tre patologerna fick in kroppen-
-och fick höra att han skjutits bakifrån.
De fick skadorna att stämma med de kända omständigheterna.
Obduktionen var inte i händerna på de läkare som skulle utföra den.
Den styrdes av de personer som var där och sa vad de fick göra.
Låt oss prata om de två skadorna.
Ni undersökte hela ryggen.
Vid obduktionen sa Humes och Roswell: "Det är ett kulhål i ryggen."
De undersökte med fingret och instrument. De tog ut lungorna.
Men inga kulor! I ett mordfall är det ett allvarligt problem.
Som i en saga kom ett samtal från FBI i Dallas. En kula hade hittats!
Darrell Tomlinson, en tekniker på Parkland Hospital, gick förbi akuten.
En bår stod i vägen. Han böjde sig för att flytta den och såg en kula.
Hur hamnade kulan där? Humes och Boswell drog en absurd slutsats:
När presidenten låg på båren i ryggläge-
-och man tryckte på bröstkorgen för att göra HLR-
-då tvingades kulan som hade kommit djupt ner i vävnaderna-
-ut på baksidan som genom en tunnel.
Det är viktigt att understryka att kulor inte åker in och ut så där.
Kulan omsluts, men det var deras slutsats.
Tänk på att de inte visste att det var ett kulhål i presidentens hals.
- Hur många obduktioner har ni utfört? - Cirka tusen.
Först nästa morgon tyckte Humes:
"Vi borde fråga kirurgerna på Parkland."
Läkarna på Parkland hade slagit fast att kulan träffat luftstrupen.
Då förstorade de kulhålet och fick veta att det gjorts en trakeotomi-
-över skotthålet.
"Jaha", sa Humes och Boswell. "Nu vet vi."
"Ett skott bakifrån gick in i ryggen i ca 600 m/s."
"Kulan såg vita kragen, blev livrädd, åkte ner under kläderna"-
-"och det var så kulan hamnade på båren."
4-5 månader senare i Arlen Specters enkuleteori får kulan nya krafter-
-och åker genom både Kennedy och Connally.
Från och med april 1964-
-kommer bårkulan, CE-399, hjälten i Warrenrapporten, från Connallys lår.
Hur är det möjligt? Det är ofattbart.
Det är ett vetenskapligt bevis för att skadan gjordes bakifrån-
-och gick framåt.
Humes förstörde sina obduktionsanteckningar.
Humes var obducentpatolog, och vi vet som läkare-
-att anteckningar gjorda i stunden är viktigare och närmare sanningen-
-än allt som skrivs senare. Han förstörde anteckningarna.
Förstöra anteckningarna från en rättsobduktion?
Kom ihåg att den kvällen lever fortfarande Oswald.
Nån gång kommer läkaren att behöva vittna under ed.
"Varför förstörde ni anteckningarna? Behåller inte en rättsläkare dem?"
Han sa att han förstörde dem för att de fläckats av presidentens blod-
-och han ville undvika morbid nyfikenhet.
Dr Finck skrev också anteckningar och klagade på att de också försvann.
Han var arg, för han fick åka hem och återskapa anteckningarna ur minnet.
De två FBI-agenterna på obduktionen, Frank O'Neill och James Sibert-
-rapporterade vad de hörde under obduktionen-
-och vad patologerna sa, och särskilt dr Humes.
De frågades ut av Arlen Specter i början av 1964.
Han skrev därefter mycket negativa kommentarer om dem i ett pm.
Vi vet varför han inte gillade det de sa-
-eftersom de gav motbevis mot enkuleteorin.
Varken Sibert eller O'Neill ombads vittna för Warrenkommissionen-
-och deras anteckningar hemligstämplades.
1997 hördes de som vittnen av ARRB.
Både Sibert och O'Neill fick se fotona av JFK:s bakhuvud.
De mest kontroversiella obduktionsfotona.
Båda sa att de inte såg nåt liknande på obduktionen.
O'Neill sa att huvudet verkade ha satts ihop, balsamerats och fotats.
Det sa han under ed. Sibert mindes inte diagrammet av såret-
-så han ritade ett nytt. Det är ett av de viktigaste diagrammen.
Det visar en utgångsdefekt på höger baksida.
Det var en bit stort som ett kartotekskort som saknades.
Detta nya bevis och offentliggörandet av fyrtio vittnen-
-som såg ett hål i Kennedys bakhuvud-
-utgör starka bevis för ett skott framifrån.
- Vem var obduktionsfotograf? - John Stringer.
Han var civilanställd och skrev en kursbok om medicinskt fotografi.
Han var officiell fotograf och fotade obduktionen själv.
Han fotade även presidentens hjärna.
Fotona på Kennedys hjärna finns på nationalarkivet.
De får inte skannas och reproduceras.
De får bara ses på plats av forskare godkända av Kennedy-familjen.
Hälften av hjärnfotona är tagna uppifrån.
Det var det Stringer sa att han fotograferade.
Den andra hälften av hjärnfotona är tagna nerifrån.
Vi var noga när vi frågade mr Stringer om alla foton.
Vi frågade vilken film han använt för svartvita respektive färgfoton.
Jeremy Gunn visade Stringer färgdiabilderna av hjärnan.
Stringer sa direkt att det inte var Kodak, kanske Ansco.
"Jag ser inte tillverkarens namn, men de har inte rätt hål på kanterna."
Jeremy Gunn sa: "Använde ni den här filmen?"
Stringer sa nej. "Tog ni foton underifrån?" "Inte vad jag vet."
Leder inte allt det här till frågan: Vem var det då som tog fotografierna?
Robert Knudsen var en fotograf från flottan, placerad i Vita huset 1958.
I hans minnesrunor i New York Times och Washington Post-
-står det att han fotograferade Kennedys obduktion-
-men officiellt gjorde han inte det.
Robert Knudsen frågades inte ut av Warrenkommissionen.
Till slut hittade de Robert Knudsen 1978.
Kommittén tog faktiskt hans vittnesmål.
Däremot hemlighöll de det i 50 år.
Det släpptes 1993. Jag vet varför de hemligstämplade det.
Allt han berättade om fotona motsade den officiella versionen.
Efter hans död 1989 frågades hans fru ut av ARRB.
Beskrev han för er vilka skador han såg?
Han sa att hela överdelen av huvudet var borta.
Han sa till henne att ett foto, antagligen på bakhuvudet-
-var kraftigt förändrat.
- Var nånstans var skadan täckt? - Nån hade ritat dit hår över den.
Det är värt att säga att det ni säger skiljer sig mycket-
-från vad staten har påstått under lång tid.
Varför sa han inget till nån?
Man får tänka på att han låg i flottan-
-och hade tillgång till topphemliga dokument.
Det var en livsstil. Då går man inte runt och skvallrar.
Han jobbade kvar på Vita huset för att han inte pladdrade.
John Stringer var officiell fotograf. Jag tror att båda tog foton-
-men att många av Stringers foton inte inkluderades-
-och att många som vi ser är Robert Knudsens foton.
Saundra Spencer arbetade på flottans fotografiska anläggning Anacostia-
-som är åtskilt från Bethesda-labbet. Den helgen tog hon emot film.
Fotona Saundra Spencer framkallade inkluderades aldrig.
Det enda bevis vi har är hennes vittnesmål.
Spencer blev upprörd när hon såg de officiella fotona.
Hon sa: "Jag har framkallat foton på honom i tre år."
"Så såg han aldrig ut. Han ser hemsk ut på fotografierna."
- Hon började gråta. - Inför kommittén?
Inför Jeremy, mig och arkivarien.
"Så dålig såg han inte ut på fotona jag framkallade."
"De var rena och respektfulla."
På ett av fotona hon framkallade låg en intakt hjärna bredvid kroppen.
Märkligt att den var intakt, eftersom FBI-agenten Frank O'Neill berättade-
-att halva hjärnmassan var borta.
Hjärnobduktionen eller obduktionerna, för det var nog två, gjordes senare.
De gjordes inte 22 november.
På Zapruder-filmen ser man Kennedys huvud explodera.
Jackie Kennedy klättrade bak, tog upp en bit av presidentens hjärna-
-och gav den sen till en läkare på Parkland.
På obduktionsfotona av hjärnan som jag har sett-
-ser man att väldigt lite vävnad saknas.
I rapporten från den kompletterande hjärnundersökningen-
-står det att hjärnan vägde 1 500 g.
1 500 g är över snittet för en vuxen mans hjärna.
I en studie på 8 000 obduktioner vägde mäns hjärnor i snitt 1 336 g.
De menar alltså att president Kennedys hjärna vägde över snittet.
Vart tog all hjärnvävnad vägen som flög ut över Dealey Plaza-
-och som Jackie höll i handen och alla fick på sina kläder?
Arkivet har två foton på hjärnan.
Jag tittade på dem 2015. Hjärnan såg förvrängd ut-
-som om hjärnan legat i en burk med formaldehyd länge.
Kommittén hade en rådgivare, en berömd rättsläkare.
Han sa om fotona att hjärnan var konserverad.
Den var helt grå och inte alls rosa.
Att den hade legat två-tre veckor i formaldehyd. Minst två veckor.
Jag och Jeremy Gunn tittade på varandra-
-för JFK:s hjärna hade undersökts mindre än tre dygn efter mordet.
Man kan tänka sig att de ville att skadan på hjärna-
-skulle stämma med hypotesen att Oswald var skytten.
Om det fanns en defekt på bakhuvudet, som många vittnade om-
-väcker det frågor om den enorma defekten orsakades av ett enda skott-
-som ska ha kommit från Oswald.
På universitetssjukhus fanns det gott om hjärnor.
Obduktioner gjordes ofta, och hjärnan sparades ofta i undervisningssyfte.
Så det vore inte svårt att hitta en annan hjärna.
Det styrker ytterligare att det inte kan vara Kennedys hjärna-
-på fotona vi har i arkivet.
Det vi har är bevis-
-som bestrider äktheten på fotona i nationalarkivet.
I en rättegång i dag skulle fotona på hjärnan inte godtas som bevis.
Jag skulle inte vilja vara i er sits.
Ni har mycket att tänka på. Ni har sett bevis som folket inte har sett.
När vi var barn-
-tänkte nog de flesta här att rättvisa skipas automatiskt.
Att dygden är sin egen belöning och att godhet segrar över ondska.
När vi blir äldre inser vi att det inte är sant.
Individer måste skipa rättvisa, och det är inte lätt.
För sanningen utgör ofta ett hot mot makten.
Ofta måste man trotsa makten på egen risk.
Den enda läkare som närvarade både på Parkland och Bethesda-
-var George Burkley, Kennedys personliga läkare.
Arlen Specter frågade inte ut George Burkley-
-men Burkley intervjuades på JFK- biblioteket 1967 och fick frågan:
Instämmer ni med rapporten om antalet kulor som träffade presidenten?
Det vill jag inte citeras om.
Han sa ingenting eftersom han var inblandad i en mörkläggning.
Burkley skrev på obduktionsdiagrammet med en kula i ryggen i höjd med T3.
Han skrev också under dödsattesten där såret anges ha varit på ryggen.
Dödsattesten finns inte med i Warrenkommissionens volym-
-och diagrammet i kommissionsvolymen saknar Berkeleys signatur.
1977 skrev han genom sin advokat ett brev till Richard Sprague-
-som var chefsjurist på HSCA.
Han sade sig ha information som tydde på att fler än Oswald-
-måste ha varit delaktiga i mordet. Han var beredd att prata om det då.
Sprague som var tydlig med sin avsikt att utreda CIA:s inblandning-
-tvingades bort två veckor senare.
Burkley skickade ett skriftligt utlåtande-
-men det finns inga dokument om att han hördes.
1982 sa han till Henry Hurt: "Jag vet att det fanns fler skyttar."
När Henry Hurt frågade efter fler detaljer vill han inte säga mer.
Året efter talade Burkley med Michael Kurtz, en annan JFK-forskare.
Han sa att det var en komplott och mindes ett utgångshål i bakhuvudet.
Det är viktigt att den enda läkaren-
-som var med på både Parkland och Bethesda-
-sa till Michael Kurtz att Kennedy hade ett utgångshål i bakhuvudet.
När Kurtz kontaktade Burkley ville han inte prata mer med honom heller.
Dr Burkley hade gått bort när kommittén bildades.
Då föreslog Jeremy att vi skulle fråga hans dotter-
-att låta oss gå till byrån som Illig arbetade på, för han var också död-
-och se om det fanns dokument som visade vad han ville meddela HSCA.
Hon gick med på det. När Jeremy ringde hade hon ändrat sig helt-
-och vägrade gå med på det, och hon la på luren.
Obduktionsdiagrammet över fram-och baksidan där man kan märka ut skador-
-visade att kulhålet i ryggen var i höjd med bröstkota T3-
-vilket är 14-15 cm lägre.
Den platsen stämde med vad Sibert och O'Neill skrev i sin rapport.
För att få fakta att stämma med teorin att en kula vållat skadorna-
-behövde läkarna en utgångsplats för ryggsåret.
Warrenkommissionen höjde såret på ryggen-
-så att det låg i linje med det påstådda utgångshålet i halsen.
Gerald Ford gjorde det med ett enkelt penndrag.
Beskrivningen ändrades från "ryggen" till "nacken".
Gerald Ford sades inte kunde tugga tuggummi och gå samtidigt.
Plötsligt är han rättsläkare, fotograf, kriminolog och expert-
-och tycker kulhålet ska flyttas upp.
1979 flyttade HSCA ner kulhålet eftersom de hade obduktionsfoton.
Kanske tänkte Warrenkommissionen att ingen skulle se obduktionsfotona.
När det offentliggjordes vad Ford hade gjort-
-svarade han att det inte hade med nån konspiration att göra.
Han försökte bara vara mer precis. Det motsägs av ett samtal-
-mellan Ford och Frankrikes president Valéry Giscard d'Estaing.
Då sa Ford att mordet inte utfördes av en person utan var en komplott.
"Vi visste att det var en komplott men kunde inte ta reda på av vilka."
Med de dokument som offentliggjorts kan vi se det i ett nytt sken.
I fråga om mordet på JFK-
-har konspirationsteorier blivit konspirationsfakta.
Forensiska bevis pekar på flera skyttar-
-och att Oswald inte ens stod på våning sex vid tiden för mordet.
Hans fingeravtryck hittades inte på det så kallade mordvapnet.
Det blev ingen rättegång för Lee Harvey Oswald.
Jag har inte fått juridisk representation eller nånting.
Jag har inte skjutit nån.
Advokaten Mark Lane försökte representera Oswald-
-men stoppades av Warrenkommissionen.
Kommissionen har agerat på ett sätt-
-utan hänsyn till den anklagades rättigheter.
Jag vet inte om nån är oskyldig, men bevisningen som framförts-
-är full av felaktigheter. Åklagar- myndigheten har ett paraffintest-
-som att Lee Harvey Oswald inte avfyrade ett gevär 22 november.
Jag har en fotostatkopia av testet.
Fick den anklagade en rättvis rättegång?
Jag kan säga av erfarenhet efter hundratals fällande domar-
-och efter att ha ansvarat för åtal för tusentals brotts-och mordfall-
-att ingen domstol i USA skulle ha fällt Oswald-
-utifrån Warrenkommissionens bevis.
I stället för en jury med tolv medborgare-
-fälldes domen av sju utvalda vise män och karriärspolitiker.
En dom som förevigades av den tidens medier.
I de publika dokumenten ser vi ännu fler mysterier att avslöja om Oswald.
En man som kallade sig syndabock och mördades i direktsänd tv.
Här begravdes Lee Harvey Oswald, president Kennedys påstådda mördare.
Begravningen skedde på en i övrigt tom gravplats utanför Fort Worth.
En gravplats som ska ha köpts av Oswalds mor.
Inga sörjande var på plats förutom den dödes familj.
Oswald tillbringade sina tidiga år på ett barnhem.
Vid 17 års ålder tog han värvning i marinkåren. Ett år senare-
-skickades han till en av USA:s hemligaste baser: Atsugi i Japan.
Härifrån gjorde CIA spionflygningar över kommunistiska Kina med U-2-plan.
Under Church-kommitténs utredning 1975 av underrättelseaktiviteter-
-anmärkte Richard Schweiker om Oswald-
-att överallt i hans liv fanns underrättelsetjänstens fingeravtryck.
Många sa att han var en rättfram, rakryggad amerikan som ung.
Senare framställdes han som en som älskade Castro och Ryssland.
Våren 1963 delade Oswald ut flygblad för Fair Play for Cuba Committee.
En Castrovänlig prorevolutionär grupp som var populär på universiteten.
Vissa stämplade han med adressen 544 Camp St., ett kontor i New Orleans-
-i närheten av CIA:s kontor. Det låg mittemot.
Där fanns också Cuban Revolutionary Council, en Castrofientlig grupp.
Varför skulle en Castrovänlig aktivist ha sitt högkvarter-
-hos den ledande Castrofientliga gruppen? För att han var provokatör.
Han var en dubbelagent som spelade båda rollerna.
Oswald hade dubbla kopplingar, dels till Castrofientliga kubaner-
-samtidigt som han delade ut flygblad för andra sidan.
De två grupper som hade störst skäl att mörda presidenten.
Föga förvånande var många av grupperna kända-
-och i vissa fall stödda av amerikanska staten.
På våren 1963 började Oswald ha samröre med män-
-som visat sig ha tydliga kopplingar till dessa statliga insatser.
En av männen, David Ferrie, kände Oswald från Civil Air Patrol 1955-
-och var känd som extrem antikommunist.
Han var också utbildare och pilot på CIA i dess hemliga krig mot Kuba.
Oswald var inblandad i utbildningen av exilkubaner med Ferrie.
Jag vet att jag såg honom en gång med en man vid namn Guy Banister.
Vad Guy hade för roll i allt det här vet jag inte.
Banister tillhörde extremhögern och hade kopplingar till FBI, CIA-
-och amerikanska nazistpartiet.
Banister gav Oswald ett eget kontor på 544 Camp Street.
Oswald började använda kontoret för att trycka Castrovänlig litteratur.
Efter mordet, när FBI förhörde Banister, som själv varit FBI-agent-
-frågade de honom inte om Oswald.
Vid nåt tillfälle, antagligen efter mordet, bestämde FBI-
-att de ville koppla bort FBI från Oswald-
-och Banister som varit kopplad till FBI behövde också kopplas bort.
Problemet var att många flygblad hade adressen 544 Camp Street.
Det kom ett meddelande från New Orleans till FBI från agent Maynor-
-som nämnde flygblad med adressen 544 Camp Street.
Innan meddelandet skickades ströks det över.
Warrenkommissionen hävdade att Oswald var kommunist-
-och pekade på hans avhopp till Sovjetunionen 1959.
Hans resa till Ryssland väckte frågor.
Till exempel: när en amerikan åkte till Ryssland-
-avsade sig sitt medborgarskap och sen ändrade sig och återvände-
-så gjordes en noggrann utfrågning vid återkomsten av CIA.
Med ett undantag vad vi kunnat se: Oswald.
Det luktar underrättelsetjänst.
- Dödade ni presidenten? - Jag greps för att jag bott i Sovjet.
Otto Otepka på utrikesdepartementet-
-märkte ökningen av amerikaner som hoppade av till Ryssland.
Han såg att några av dem kom från militären-
-och misstänkte att några av männen var falska avhoppare.
De hade skickats av CIA för att samla underrättelser från bakom järnridån.
Han skrev till CIA och frågade vilka som var äkta och deras åldrar.
Oswald var ett av namnen på Otepkas lista.
Otepkas begäran kom till James Angleton, kontraspionagechef.
Han uppmanade till att inte granska Oswald-
-men Otepka fortsatte arbeta med Oswald-fallet.
Han var verkligen av intresserad av Lee Harvey Oswald före mordet.
Han hade en studie om avhopparna i sitt kassaskåp.
Hans kontor blev inte bara avlyssnat. Spioner placerades dessutom i det.
De la hemliga dokument i hans brännpåse och skyllde det på honom-
-och påstod att han blivit knäpp.
Till följd av det avskedades han från utrikesdepartementet 5 november 1963-
-bara 17 dagar före mordet.
Därför nämndes inte Otepka i Warren- rapporten och han ombads inte vittna.
Angleton, som hade tillgång till alla Oswald-dokument på CIA-
-samordnade CIA:s svar på Warrenkommissionens begäran.
Biträdande CIA-chefen Richard Helms svor inför Warrenkommissionen-
-att CIA inte hade eller hade övervägt kontakt med Oswald.
Påståendet från CIA att de inte kände till honom-
-vet vi nu var fullständigt struntprat.
Oswald var av stort intresse under fyra år före mordet.
Ett dussin högt uppsatta CIA-chefer kände väl till allt han gjorde.
Resor, politiska aktiviteter, familjeliv.
De läste hans mammas post. Så noga kontrollerade de honom.
Ända fram till mordet på Kennedy.
När Kennedy dör och Oswald grips säger de: Vi vet ingenting om honom.
Faktum är att ARRB:s dokument visar att Angleton och CIA-
-fick rapporter om Oswald fram till en vecka före mordet.
Hela utredningen hade varit helt annorlunda-
-om allmänheten vetat hur mycket CIA visste om den "ensamma knäppgöken".
Oswald delade ut flygblad utanför Clay Shaws International Trade Mart.
Shaw, som greps av New Orleans-åklagaren Jim Garrison-
-misstänkt för delaktighet i komplotten att döda Kennedy-
-förnekade att han var kopplad till CIA.
- Har ni haft nån koppling till CIA? - Nej, ingen alls.
Kommittén har visat att förnekandet var oriktigt.
Shaw var en värdefull agent med hemligt säkerhetsgodkännande-
-under ett projekt med kodnamn QKENCHANT.
New Orleans-advokaten Dean Andrews hade arbetat med Oswald i maj 1963-
-i ett försök att uppgradera hans militära avsked från "icke önskvärd".
Efter mordet ringde nån som kallade sig Clay Bertrand till Andrews-
-och bad honom åka till Dallas för att försvara Oswald.
Clay Shaw förnekade under ed att han var Clay Bertrand-
-och Andrews påstod att han på grund av läkemedel inbillat sig samtalet.
Men i dag, tack vare ARRB:s arbete-
-har vi bevis och 12 vittnen som intygat att Shaw använde det namnet.
Andrews medgav att Shaw var Bertrand för författaren Harold Weisberg-
-men fick honom att lova att inte avslöja det förrän efter Andrews död.
På FBI sattes en varning på dokumenten om Oswald-
-vilket innebar att ingen kunde begära ut dokumenten-
-eller ens lägga till dokument utan att gå igenom FBI:s spionavdelning.
Det varade i fyra år.
Det var i princip ett blinkande rödljus på Oswalds dokument på FBI.
Den 8 oktober 1963 lyfte en FBI-agent vid namn Marvin Gheesling-
-den statusen från Oswalds dokument.
Det innebar att Oswalds hotprofil sänktes på FBI-
-bara veckor före Kennedy-mordet.
Därmed fanns det inget skäl att ha Oswalds namn på säkerhetslistan.
Säkerhetslistan medför att när det går en presidentkortege en viss väg-
-måste alla på listan avlägsnas därifrån.
De får inte vara vid kortegen. Då utsätts presidenten för fara.
Den händelsen på FBI var inte isolerad.
Samma sak hände på CIA vid exakt samma tidpunkt.
Vem valdes ut som CIA:s kontakt för House Select Committe 1978?
George Joannides var handläggare för de kubanska studenterna-
-som hade en rad möten med Oswald före mordet.
13 år senare, när kongressen öppnar utredningen på nytt-
-ringer CIA Joannides som gått i pension och gör honom till kontakt-
-för att hantera kongressens utredare av CIA:s eventuella roll i mordet.
HSCA visste inget om det här.
Jag frågade Bob Blakey som ledde HSCA:s utredning:
"Kände du Joannides?" "Ja, vi hade mycket kontakt med honom."
Jag sa: "Visste du vad han gjorde 1963?"
"Han gjorde ingenting 1963. CIA lovade att ingen som var verksam då"-
- "skulle vara med i utredningen."
Jag sa: "Joannides ledde kubanerna som hade kontakt med Oswald."
"Han ledde kubanerna som skyllde mordet på Castro."
"Han var Dick Helms utvalde i Miami"-
-"som styrde den grupp som hade mest med Oswald att göra."
"Sen kom han och obstruerade för er."
"De tog in Joannides för att dölja kopplingen till Oswald."
Han blev chockad. Han förstod hur sluga de hade varit.
De hade anfallit utredningens hjärta och förlamat den.
Han sa: "Jag kommer aldrig mer tro på nåt som CIA säger."
Till och med ARRB hade svårt att komma över myndighetsdokument.
Vilka svårigheter hade ni i samarbetet med CIA?
En censor på CIA var på ett möte med oss.
Vi tog upp ett dokument på skärmen och sa att vi ville släppa det.
Vi sa: "Säg varför vi inte ska släppa dokumentet."
Efter ungefär två minuters tystnad sa han:
"Jag vet att det finns ett skäl. Jag kommer bara inte på det."
1992, en månad efter att lagen om offentliggörandet godkänts-
-inledde Secret Service sin efterlevnadsplan.
Men januari 1995 hade de börjat förstöra viktiga dokument.
Förstörandet av dokument tas faktiskt upp i ARRB:s slutrapport.
En stor besvikelse. Det gällde dokument om resor som Kennedy gjort-
-under hösten 1963 innan han åkte till Dallas.
Det kom många dödshot mot Kennedy under 1963.
Det kallades hotformulär. Secret Service ville inte släppa dem.
De bad vicepresident Gores fru om hjälp.
Hon var rättmätigt orolig för dokument om psykisk ohälsa.
Tanken var att det kunde avslöja namn på personer med psykiska problem.
När vi krävde att myndigheter gick ed på att de hittat alla dokument-
-och överlämnat allt till oss vägrade Secret Service skriva på under ed.
Det tror jag var talande.
Få visste att det funnits minst två mordkomplotter mot Kennedy 1963.
Den ena i Chicago den 2 november. Den andra i Tampa den 18 november.
Kennedy åkte inte till Chicago. Berätta om planen.
Den 31 oktober var det en informant vid namn Lee-
-som varnade FBI-
-om att fyra kubaner var på väg mot Chicago för att skjuta Kennedy.
Dagen efter kontaktade en hyresvärd polisen i Chicago-
-att hon hyrt ut ett rum till fyra personer med gevär och kikarsikten-
-och en skiss över kortegen. FBI meddelade Secret Service.
Secret Service sabbade övervakningen av de fyra.
Två flydde, men två skyttar greps.
De fick inte ut nån information från skyttarna.
Samtidigt kom ett annat hot från en annan alternativ syndabock-
-vid namn Thomas Arthur Vallee, som hotat öppet med att döda Kennedy.
De grep honom först när Kennedy ställde in resan 2 november kl. 10.
Vallee och hela Chicago-komplotten-
-har så många likheter med det som sen hände i Dallas-
-att det inte kan ses som en slump.
Vallee, om man jämför med Oswald, hade legat i marinkåren.
Han hade liksom Oswald varit stationerad i Fjärran östern-
-på en bas kopplad till CIA eftersom de hade U-2-spaningsplan.
Han var lätt att framställa som sur, Kennedy-fiende, ensamvarg, beväpnad.
Han hade ännu en underrättelse- koppling som han delade med Oswald.
Han utbildade exilkubaner för strid, vilket var CIA:s ansvar.
Oswald erbjöd sig åtminstone att göra det.
Sannolikt utbildade han också exilkubaner.
Oswald förflyttades som vi vet från New Orleans till Dallas i oktober-
-för att vara där i tid för kortegen.
Han fick ett jobb i en hög byggnad precis vid bästa attentatsplatsen.
Om vi ser vad som hände med Vallee flyttades han som en pjäs i augusti-
-från Long Island till Chicago i tid för kortegen.
Var får han jobb? I en hög byggnad intill kortegen-
-med perfekt utsikt över en attentatsplats-
-där Kennedys kortege skulle tvingas svänga tvärt, sakta in-
-på en perfekt plats för korseld.
Och resan till Florida?
Den 18 november skulle Kennedy åka en 43 km lång kortege i Tampa.
Secret Service oroades över Floridan Hotel som kortegen skulle passera-
-med en tvär sväng. Ingen sköt mot honom-
-men i det fallet hade syndabocken varit Gilbert Policarpo Lopez.
Han var exilkuban och gick på möten med Fair Play For Cuba Committee.
Vad tror du relevansen av det var?
Om han hade mördats i Tampa-
-skulle Lopez ha varit syndabocken.
Om de hade behövt medge ett skott framifrån, för Oswald var bakom-
-gick det rykten att han hade assisterat Oswald i Dallas.
Försökt nån tala med Warrenkommissionen om detta?
Abraham Bolden var den första svarta Secret Service-agenten i Vita huset.
Han handplockades av Kennedy. Han var med i Chicago.
Han var där när Secret Service fick information om de fyra krypskyttarna.
Han såg hur släpphänt skyddet var i Chicago-
-och iakttog även efter mordet-
-arbetet med att tysta ner Chicago-komplotten totalt.
Inga dokument. Agenter beordrades hålla tyst.
Uppgiften nådde inte Secret Service- agenterna som skyddade Kennedy-
-vid framtida korteger, som i Dallas.
Secret Service-agenten Elmer Moore kände till agent Bolden och Chicago.
Jag träffade Elmer tre gånger.
Flera korta telefonsamtal, ett mycket långt.
Jag frågade först: "Har ni förhört Thomas Arthur Vallee?"
Han sa: "Washington lät mig inte se de dokumenten."
"En Secret Service-agent vid namn Abraham Bolden, då?"
Då förändrades han totalt.
Han reste sig, tog fram sin revolver och la den på bordet framför mig.
Han lutade sig fram och sa: "Jim! Berätta vem du jobbar för."
Jag sa: "Jag är en oberoende forskare."
Han sa till mig med hög stämma-
-och med en allvarlig min: "Vi fick honom till slut."
Abraham Bolden försökte säga vad han visste till Warrenkommissionen-
-men de lät honom inte berätta.
Till slut burades han in för nåt påhittat och satt inne ett antal år.
På nationalarkivet finns teknisk bevisning från mordet på Kennedy-
-och myndighetsdokument om Lee Harvey Oswald.
Kommittén publicerade även dokument-
-om Kennedys planer att lämna Vietnam-
-och hur han tänkte utforma sin progressiva, nya utrikespolitik.
En linje som helt skulle kullkasta-
-redan bestämda planer av Pentagon och CIA.
Jag insåg inte att Kennedy var så farlig för etablissemanget.
- Var det därför? - Det är den verkliga frågan: Varför?
"Hur" och "vem" är bara dekor.
Oswald, Ruby, Kuba, maffian. Att gissa blir ett sällskapsspel-
-som förhindrar den verkliga frågan: Varför mördades Kennedy?
Vem drog nytta av det? Vem har makten att mörklägga det?
Under hans första år i ämbetet fick Kennedy utforma sin politik.
Ibland i strid mot sina föregångare, särskilt vad gäller utrikespolitik.
På hösten 1963 hade Kennedy fått många fiender.
Han förberedde ett uttåg ur Vietnam.
Ett statsbesök i Indonesien 1964.
En oberoende enad demokrati i Kongo.
Genom Nasser, en balanserad politik i Mellanöstern.
En normalisering av relationen med Kuba och en avspänning med Ryssland-
-som gick så långt som att föreslå en gemensam månfärd.
Men i april 1961 uppstod den första fläcken på hans administration.
Kennedy som kandiderat som stark antikommunist-
-godkände planen för Grisbuktsinvasionen.
Hans godkännande hade två förbehåll:
Dels att USA skulle stå för vapnen, men ingen amerikan skulle landstiga.
Dels att efter flyganfall av exilkubanska piloter-
-skulle fler anfall göras först efter att ett flygfält säkrats.
Dulles trodde att Kennedy liksom Eisenhower-
-skulle stötta insatsen militärt om det behövdes-
-samtidigt som han intygade att det inte skulle behövas.
Först vill jag säga att det under inga villkor-
-kommer att göras insatser i Kuba av amerikanska styrkor.
Invasionen blev en katastrof.
Segern har hundra fäder. Förlusten är föräldralös.
Ytterligare uttalanden, detaljerade diskussioner-
-är inte till för att förtiga ansvar, för jag som statschef är ansvarig.
Offentligt tog Kennedy på sig skulden.
Privat misstänkte han och hans bror att CIA hade ljugit.
Allen Dulles erkände att planen inte kunde lyckas-
-som CIA planerat den utan militärt stöd.
Han erkände när han skrev en artikel för Harper's Magazine-
-med redaktören Willie Morris att gruppen med exilkubaner inte räckte.
Han behövde marinkåren och flygvapnet-
-och trodde att Kennedy skulle vara medgörlig och i elfte timmen-
-tvingas skicka in USA:s fulla styrkor.
Medan han skrev artikeln 1965-
-sa Dulles till sin redaktör: "Den där Kennedy trodde han var en gud."
Jack Kennedy stod på sig och satte inte in militären.
Han gjorde det inte till en ännu värre global kris.
Kennedy var ursinnig. Han visste att han fått höra lögner-
-från militär- och underrättelserådgivare.
Han kungjorde att CIA skulle skäras ner-
-och lovade sina vänner att han skulle slå CIA i tusen bitar.
Det var inte bara Grisbukten som gjorde president Kennedy arg på CIA.
Samma månad, april 1961-
-fick han också höra lögner om en kupp i Frankrike.
En militärkupp med syfte att störta president Charles de Gaulle.
En av våra starkaste allierade.
Allen Dulles som var fientligt inställd till de Gaulle-
-rapporterade felaktigt att majoriteten av den franska militären-
-motsatte sig de Gaulles stöd för Algeriets självständighet.
Men han berättade inte att redan 1959-
-hade CIA diskuterat att störta honom.
Det här kuppförsöket, lett av fyra franska generaler, kuvades snabbt.
Flera tidningar pekade ut Allen Dulles som delaktig i försöket.
JFK försäkrar Frankrikes ambassadör: "Jag är inte inblandad."
"Jag stöttar president de Gaulle." Sen säger han nåt mycket oroande.
Kennedy säger till Frankrikes ambassadör:
"Jag har inte full kontroll över min regering."
"Jag har inte kontroll över CIA och vet inte vad som sker där."
Det är ett häpnadsväckande medgivande för USA:s president.
1960 hade Kongo blivit självständigt från den belgiska kolonialmakten-
-och genomförde ett demokratiskt val.
Under övergången försökte Belgien med stöd från England och Frankrike-
-eliminera den karismatiske premiärministern Patrice Lumumba.
Eisenhower och CIA-chefen Allen Dulles stod på kolonialmaktens sida.
Eisenhower gav klartecken att lönnmörda Lumumba.
Kennedy visste inte det. Han blir vald till president i november 1960-
-och går i motsatt riktning.
Till de nya stater som vi välkomnar till de frias skara lovar vi-
-att en form av kolonialt styre inte ska ha försvunnit-
-för att ersättas av ett obarmhärtigare tyranni.
Men planerna är i gång. Med brittiskt och amerikanskt underrättelsestöd-
-tillfångatar överste Mobutus styrkor Lumumba i början av december 1960.
Dag Hammarskjöld, FN:s generalsekreterare, ringer JFK-
-som då är tillträdande president, och ber honom gripa in-
-för att få Lumumba frigiven.
När Kennedy griper in för att rädda Lumumba-
-blir det en signal till CIA-
-att de måste göra sig av med honom direkt.
Två dygn innan Kennedy svärs in-
-överlämnas Lumumba till sina fiender och skjuts i huvudet.
Kennedy får inte veta det på flera månader.
Vem berättar det? CIA? Nej, de håller det hemligt.
Han informeras av sin FN-ambassadör Adlai Stevenson.
Hans ansikte faller sönder i fasa när han hör talas om avrättningen-
-av Patrice Lumumba.
En kort tid efter avrättningen dog Hammarskjöld i en mystisk flygkrasch.
Foton visar hans kropp som den enda som inte är bränd.
Han hade ett spelkort, enligt uppgift spader ess-
-instucket vid slipsknuten.
Kontroversiella dokument tyder på att Dulles var inblandad i sabotaget.
John Foster Dulles och Allen Dulles tyckte att deras ord var gott nog.
De visste mer än presidenten. De berättade inte allt för Eisenhower.
Jack Kennedy bestämde sig också för att halshugga CIA.
Han tillkännagav att Allen Dulles och hans rådgivare Richard Bissell-
-som var inblandad i Grisbukten, och Dulles högra hand general Cabell-
-alltså de tre högst uppsatta på CIA, sparkas av Kennedy innan årets slut.
Har ni nånsin begått en våldshandling?
Nej.
Kommunismens existens så nära USA gjorde Kuba aktuellt för Kennedy.
Militärledningen presenterade en plan för Kennedy, Operation Northwoods-
-där CIA i hemlighet skulle utföra terrorattacker i USA-
-och skylla dem på Castro för att motivera en invasion av Kuba.
Planerna skickas till McNamara och Kennedy.
Att fejka en attack mot Guantanamo Bay.
Sänka ett amerikanskt skepp och skylla på Kuba.
Det som skrämmer mig mest är sofistikerat:
Att ta ett flygplan och flyga det över Kuba utan passagerare-
-med en inspelning där man säger: "Vi blir anfallna av kubanska plan!"
Och sen spränga planet och använda det för att förklara krig.
Presidenten avböjde rådet.
Northwoods-planen var vårt stora dokumentfynd.
Nu är de erkända för sin betydelse.
Kommittén var med rätta stolta över att ha offentliggjort det.
Utöver problemen med CIA satte Kennedys rådgivare press på honom-
-att skicka trupper till Vietnam. Ett land Kennedy besökt 10 år tidigare-
-och sett hur fransmännen förlorade sitt krig mot Vietminhs frihetskamp.
Som president ville Kennedy undvika samma fälla.
Vietnambeslutet fattas i NSAM 111 där Kennedy säger: inga stridsförband-
-men fler rådgivare.
Det var hans beslut, att inte gå över den gränsen.
I slutet av hans första år i ämbetet fick Kennedy en rapport-
-från Walt Rostow och Maxwell Taylor, hans utrikes-och militära rådgivare.
De begärde mer utbildning av sydvietnamesiska trupper-
-ökad bombning i norr och amerikanska stridsförband.
En influens på Kennedys ovilja att skicka trupper-
-kom från hans ambassadör i Indien, John Kenneth Galbraith.
Min far sökte upp Walt Rostow för att prata med honom.
Rostow gestikulerade mot papperen på skrivbordet.
Rostow-Taylor-rapporten låg synlig.
Min far bad att få se, men Walt sa att han hade för låg säkerhetsklass.
Min far ansåg inte att Walt Rostow hade högre säkerhetsklass-
-så när telefonen ringde och Walt vände sig för att svara-
-tog pappa rapporten och gick och läste den.
Kennedy skickade Galbraith till Saigon för att skriva en rapport-
-med en annan rekommendation än den Taylor och Rostow hade gett.
Kennedy visste vad min far skulle skriva. Det var en skeptisk rapport-
-om den sydvietnamesiska regeringen-
-och möjligheten för militär styrka att segra i den rådande situationen.
Kennedy bad Galbraith ge rapporten till försvarsminister McNamara.
Han gav order att inleda tillbaka- dragandet till general Harkins-
-som var befälhavare över alla styrkor i Vietnam.
Pentagon var långsamma med att formulera en plan-
-och McNamara kallade till ett möte i maj 1963.
Ett av kommitténs viktigaste fynd är anteckningarna från mötet.
McNamara sa: "Jag vill att ni ökar takten.
"Jag vill få bort tusen man till årsskiftet."
"Jag vill att ni tar bort hela förband, inte bara individer."
När planen godkänts skickade Kennedy försvarsminister McNamara-
-och general Taylor till Saigon i september 1963.
Han tänkte använda deras rapport som grund för tillbakadragandet.
Kennedy styrde rapporten, då den skrevs under Bobby Kennedys tillsyn.
Tre dagar senare läcker det till tidningarna.
Hans motståndare får reda på det, och McGeorge Bundy säger:
"Då kan vi lika gärna gå ut skriftligt." Det blev NSAM 263.
McNamara sa i den hemliga rapporten:
"Vi anser att vi har utbildat dem och gett dem allt vi kan."
"Om de inte vinner måste vi dra oss ut, även om de skulle förlora."
McNamara och Kennedy var beredda att gå ur Vietnam även vid en förlust.
Det är viktigt.
Senare samma månad sätter rådgivaren McGeorge Bundy ihop ett pm-
-utifrån sanningen om kriget, som går dåligt.
Han gör det för att se till att Kennedy kan slutföra det.
Det speglas i National Security Action Memorandum, NSAM 273.
I utkastet skrev Bundy: "Vi måste stegra kriget mot kommunisterna"-
-"men vi ska göra det genom att öka Sydvietnams styrkor."
Inte ett ord om amerikanska styrkor eller att amerikanisera kriget.
Kennedy ligger fortfarande i kistan i rotundan.
Då ändrar Johnson i NSAM 273.
I stycke sju, som beskriver hur vi ska stärka kriget-
-är det två stora streck över stycket. Det är helt omskrivet.
Jag frågade Bundy: "Vem bad dig göra så?" "Det var Johnson."
Förändringarna tillät USA att ta till vapen i Vietnam-
-i stället för att bara stötta sydvietnamesiska trupper.
Inom några dygn talar vi om att skicka DESOTO-patruller-
-utmed den nordvietnamesiska kusten, och det slutar med Maddox-
-och attackerna i Tonkinbukten och kongressens resolution-
-som öppnade dörren för insatser i Vietnam.
Det finns bevis för att Johnson kände till Kennedys plan att lämna Vietnam-
-hade en annan åsikt och försökte med McNamara få honom att ändra sig.
Jag tyckte att det var dåraktigt och opsykologiskt att tala om att lämna.
Presidenten och ni tyckte nåt annat, så jag sa inget.
Som vedergällning för denna oprovocerade attack-
-har våra styrkor slagit till mot de nordvietnamesiska baserna.
Hans pm har avslöjat-
-att hösten 1964, under kampanjen mot Barry Goldwater-
-hade Johnson redan bestämt sig för att eskalera Vietnamkriget.
Det direktiv som blev Tonkinbukt- resolutionen skrevs innan attacken.
Tre månader före valet hade Johnson planerat ett omfattande luftkrig.
Det skulle inledas efter hans installation.
Vi avser övertyga kommunisterna att vi inte kan besegras-
-med militära vapen eller överlägsen kraft.
När nyheten om Kennedys död spreds-
-sörjde människor över hela jorden och grät och gick till ambassader.
I Latinamerika tände folk ljus för att hedra honom.
På Yucatánhalvön anlade bönder en fredsträdgård.
Nasser fick veta att Kennedy dött mitt i natten.
Han gick upp, klädde på sig och insåg: Jag kan inte göra nåt åt det.
Enligt hans son gick Nasser in i en djup depression efter Kennedys död.
Relationen med Egypten försämrades gradvis-
-och de allierade sig i stället med Sovjetunionen.
Mässen hölls i Kairos största katolska kyrka med plats för 600.
På nåt sätt fick de in 4 000 människor.
Algeriet som hade särskilda känslor för Kennedy utlyste landssorg.
USA:s ambassadör i Egypten sa att egyptierna hade sett i Kennedy-
-det bästa hos amerikanerna, en sorts idealbild av USA.
Castro hörde nyheten under ett samtal om avspänning-
-med en fransk journalist, Jean Daniel. Han utropade:
"Det här är dåliga nyheter. Nu kommer allt att förändras."
När Chrusjtjov hedrade Kennedy på amerikanska ambassaden-
-sades han försöka hålla tillbaka tårarna.
Robert Kennedy visste att efter broderns död-
-hängde relationen med Sovjet på en tråd.
Min far ville framföra ett budskap till Chrusjtjov-
-och säga att vår familj visste att Sovjet inte var inblandat i mordet.
Att det var en inhemsk komplott på högerkanten.
Med andra ord CIA eller allierade krafter.
Dagen då hans bror dog-
-gick min fars första telefonsamtal till CIA på Langley.
Han frågade: "Var det ert folk som utförde det här illdådet?"
Vi vet utifrån hur Bobby agerade den hemska dagen, 22 november 1963-
-i sitt hem i McLean, Virginia-
-att han direkt misstänkte att det var flera skyttar. Hur vet vi det?
För att hans närmaste rådgivare som Kenny O'Donnell och Dave Powers-
-som satt i limousinen efter presidenten-
-och som båda var krigsveteraner och visste hur skottlossning lät-
-rapporterade att skotten inte bara kom bakifrån utan från olika sidor.
De besköts framifrån också. Det var korseld.
Jag var i östra salen med pappa och Jackie och några av mina syskon.
Lyndon Johnson kom in och sa till de vuxna-
-att Lee Harvey Oswald dödats-
-och att en man hade skjutit honom.
Jag sa till pappa och mamma då: "Var det för att han älskade vår familj?"
Men för dem gjorde det bara tragedin ännu värre.
Många kände efter Kennedys död-
-att en tid av depression och cynism tog över och att USA förändrats.
Vår misstro till Warrenkommissionens rapport bidrog till en ökad skepsis-
-mot alla grundläggande uppfattningar om staten.
Allen Dulles deltagande i Warrenkommissionen var ett svek.
Även om man hade tio kommissioner till-
-kunde man inte utesluta en komplott, men vi fann inga spår av det.
Det som hände var att CIA verkade för att få in Dulles i kommissionen.
De behövde en av de sina där för att stänga vissa dörrar.
Jag tycker att det finns ett direkt spår från händelserna 1963-
-till den fasa som USA upplever just nu.
När man dödar en president på gatan i en amerikansk stad-
-och alla vet att mäktiga krafter låg bakom, då är det en signal.
Inte bara till amerikanska folket, utan till medier och framtida ledare.
Om USA vill ha ett demokratiskt samhälle-
-borde vi gå till botten med traumat som genljuder genom historien.
Man frågar historiker och folk vem som är vår mest populära president.
Ett mått för att objektivt mäta åtminstone utrikespolitiken-
-är hur många boulevarder som döpts efter presidenten i utlandet.
Hur många sjukhus, universitet, skolor.
Hur många statyer har rests i huvudstäder över hela världen?
På det sättet slår president Kennedy alla andra presidenter lätt.
Även om många av Kennedys progressiva mål och reformer-
-drogs tillbaka efter mordet, så kvarstår några kraftfulla.
Kennedy har gjort viktiga saker för medborgarrätten.
Det gäller även justitieministern.
De är båda män med god vilja-
-och det är nu nödvändigt att se stundens allvar.
Jag vill ha er otvetydiga försäkran att inte stoppa de här studenterna-
-och att ni går åt sidan och gör er plikt.
Med federala styrkor såg Kennedy till att svarta studenter släpptes in-
-på de sista skolorna i sydstaterna.
George Wallace underströk att striden inte var över.
Södern kommer nästa år att bestämma vem nästa president blir.
Söderns röst kommer att avgöra.
Vi får se ifall Södern kommer att vara emot nån.
På kvällen gav Kennedy enligt många-
-det främsta presidenttalet om rättigheter sen Abraham Lincoln.
Varje persons rättigheter förminskas om en persons rättigheter hotas.
Om en amerikan på grund av mörk hudfärg-
-inte kan åtnjuta det fulla, fria liv som alla vill ha-
-vem av oss skulle då vilja få sin hudfärg ändrad?
Hundra års förhalning har skett sen president Lincoln befriade slavarna-
-men deras ättlingar och barnbarn är ännu inte helt fria.
Den här nationen, med sina förhoppningar och skryt-
-är inte fri förrän alla dess medborgare är fria.
Vi står inför en moralisk kris som land och folk.
Det är en fråga för vårt land och vad det står för.
Därför ber jag om alla våra medborgares stöd. Tack så mycket.
Översättning. Erik Swahn Iyuno-SDI Group