David. Moi.
Hyvää huomenta.
Miten voit?
-Hyvin sopii. -Tiesit koko ajan asiasta,
etkä sanonut mitään?
Niin. Aivan. Minun on ollut tarkoitus soittaa.
-Selvä. Mikset sitten... -Niin. Aivan.
Tietenkin.
Tule käymään myöhemmin tänään ja jutellaan asiasta.
10.30?
-Niin. -Hienoa. Sillä aikaa...
Älä murehdi. Kaikki järjestyy. Hienoa.
Jutellaan pian. Kiitos, hei.
-Jep. -Ei.
Moi. Charlotte, älä nyt.
Voimmeko jutella?
Olisiko helpompaa, jos nukkuisin varahuoneessa?
En minä kuitenkaan halua...
Aivan. Selvä.
-Moi. -Moi.
Niin.
MANAGERITOIMISTO
"Viisi päivää"?
Olemme avoimia vaihtoehdoille.
-Niin. -Vaihtoehdoille?
-Aivan. -Kirjalla on jo hyvä nimi.
-Toki. Kevin? -Mielestämme parhaita ovat
"Viisi päivää", "Kolme päivää" tai "Vaaleanpunainen sumu."
Ai mikä?
Luoja sentään.
-Se on sotilaallinen termi... -Tämä on tositarina.
Koko tarinan ydin on, että hänellä on kahdeksan päivää aikaa.
Ennen kuin Venäjän tukemat joukot tasoittivat koko alueen.
Niin, se on upeaa. Nämä ovat vain ideoita,
joita voisit miettiä.
-Niin varmaan. -Aivan. Niin jännittävää.
-Moi. -Hei, Jonathan!
-Anteeksi. -Ei se mitään.
Ei kannattaisi käyttää metron keskilinjaa.
Ei voi olla helppoa tulla töihin tänään.
-Ei niin. -No, joka tapauksessa.
Pohdimme juuri Rebeccan elokuvaideaa.
-Niin. -Pohdimmeko?
Kertoisitko, mitä olet miettinyt perjantain suhteen?
-Perjantain? -Niin. Rikas, rakas, köyhä?
-Aivan. -Mitä olet miettinyt, Jonathan?
Kyllä se varmasti onnistuu.
David ja Jessica ovat siis valmiina.
Niin. Tapaan kohta Davidin.
Loistavaa.
Ensimmäisen elokuvan menestyttyä niin hyvin,
perjantaista tulee varmasti suuri ensi-ilta
brittiläisen elokuvan näkökulmasta.
Niin upeaa.
Olen niin innoissani. Rakastin ensimmäistä elokuvaa.
-Niin. -Jeremykin on innoissaan.
-On vai? -Todellakin.
Tasa-arvoinen palkkaus on hyvä juttu UWT:lle.
En halua manata mitään, mutta siitä voi tulla
meille aika iso juttu.
-Aivan. -Vai mitä?
Niin. Mahdollisesti.
-Zoe. -Moi. David.
-Moi. -Anteeksi. Minä vain...
-Jotakin mielenkiintoista? -Käsikirjoitukseni vain.
Käsikirjoitus?
-Sain elokuvaosan. -Eikä.
Tiedän.
Loistavaa, Zoe!
-David, hei. Tuletko? -Agenttini vie minut pois juuri,
kun keskustelu käy mielenkiintoiseksi.
Mutta hieno homma. Olen iloinen puolestasi.
Kiitos. Kiitos.
-Hyvänen aika. -Tiedän.
Koko idean ydin oli, että saamme saman palkan,
tai emme olisi suostuneet tähän.
-Pyysin kyllä sinua... -Älä viitsi, Jonathan.
Ei kukaan sopimuksiaan lue. Se on sinun työtäsi.
Sopimuksessa oli pykälä,
että jos elokuva tuottaa yli 50 miljoonaa maailmanlaajuisesti
saisit palkkaa 400 000 puntaa.
Miksei se ole Jessien sopimuksessa? Olet myös hänen agenttinsa.
Markkinahintasi on häntä korkeampi.
Sille minä en voi mitään.
-Ota se pykälä pois. -Se olisi kyllä mahdollista.
Mutta agenttinasi, jos joku haluaa maksaa sinulle 400 000 puntaa,
en minä heitä pysäyttämään ala.
-Lehdistö ristiinnaulitsee minut. -Heidän ei tarvitse tietää.
Ei sillä ole väliä. Jessillä on väliä.
Hän oli aivan loistava näyttelijä, kun tapasimme.
-Hän kasvatti lapsemme, Jonathan. -Tiedän. Hän on uskomaton.
Minä saan tunnustukset, ja hän on uhrannut koko elämänsä.
Aivan. Juuri siksi,
ehkä tästä ei tarvitse kertoa Jessille.
Ei, ei, ei. En valehtele hänelle.
-Ei tietenkään. Tarkoitan, että... -Me emme valehtele. Se on sääntömme.
En ehdota valehtelua.
Kyseenalaistan vain, tarvitseeko totuutta kertoa
-juuri nyt. -Koska sitten?
Se on sinusta kiinni.
Sinulla on upea viikko edessäsi.
Teillä molemmilla.
Teillä on One Show torstaina, yhdessä tekemänne
fantastisen elokuvan ensi-ilta perjantaina,
kaiken työnne huipentuma.
Miksi pilata se, jos ei ole pakko?
Zoe. Moi.
Anteeksi, että häiritsen.
Jessica Oyelowo on täällä.
-Mitä? -Selvä. Hyvä on.
-Mitä nyt? -Tietääkö hän, että olet täällä?
Sanoin, että olen neloskanavalla.
Hänen pitäisi olla lounaalla äitinsä kanssa.
Ei se mitään. Minä hoidan tämän. Odota tässä.
Jess, mikä upea yllätys.
Meidän täytyy jutella.
Niin, hienoa. Ehkä voimme mennä ulos... Ei sinne...
-Oletko lukenut sen? -Olen.
Hän murtuu täysin. Mitä me voimme tehdä?
Niin. Aivan.
Et ole vihainen?
Miksi olisin vihainen?
Halusin kertoa sinulle. Halusin, että näet minut omana itsenäni.
-Ei jonkun tyttärenä. -En välitä, kenen tytär olet.
Hyvä, etten tiennyt.
Et olisi täällä, ellet olisi hyvä.
Mutta kun nyt siinä olet...
Tarvitsemme tiedotteen tuotantosiivestä ja Kahdeksan päivää -elokuvasta.
-Selvä. -Tein muistiinpanoja.
Tarvitsen luonnoksen jo huomenna.
Selvä, hyvä.
-Älä mokaa tätä. -En tietenkään.
Selvä.
Lopeta. Mene pois. Mene jo.
Minun täytyy mennä töihin. En voi olla täällä koko päivää.
Minä...
Mikä sinua vaivaa?
Mikä? On täällä muitakin. Miksi olet täällä?
Voi luoja! Jeesus!
-Hei. Anteeksi. -Sinä...
Katsos nyt. En tarkoita, että valehtelisit hänelle.
Mitä sitten?
Ehkä hänelle ei tarvitse kertoa.
Ei tarvitse kertoa? Hänen hahmonsa poistettiin.
Hän ei ole viimeisessä osassa.
Tästä tulee hänelle vaikeaa,
anna hänen nauttia loppuviikosta. On ensi-iltakin.
-Me emme valehtele toisillemme. -Tiedän.
-Kerromme toisillemme kaiken. -Se on sääntönne.
-Mistä sinä sen tiedät? -Minkä?
Sehän on aina sääntönä avioliitoissa. Kuvittelisin ainakin.
Toinen asianhaara on, että, no, en voi kertoa yksityiskohtia.
Mutta asioilla on tapana järjestyä.
-Millä asioilla? -En voi kertoa.
-Mitä oikein tarkoitat? -Puhun nyt agenttinasi,
mutta ehkä tämä voisi olla sinun oma hetkesi valokeilassa.
Viimeinkin.
Olen pahoillani. Olen hyvin pahoillani.
En välitä nepotismista.
Nepotismi on minulle samantekevää.
Kukaan ei tiennyt minusta. Se oli tarkoitus.
On kyse petoksesta.
-Petoksesta? -Tarkoitan,
ensin istun Davidin lapsen vieressä,
ja yhtäkkiä se kaikki onkin vain vitsiä.
En tiennyt, mitä tehdä. Olin vaikeassa tilanteessa,
ja vastaus oli siinä.
Selvä. Minulla on puoli tuntia. Menen alas kuntosalille.
Hienoa.
Kokeilisit sitä joskus. Se voisi auttaa.
-Miten niin "auttaa"? -Sanonpahan vain.
-Auttaa missä? -Nauti lastuistasi.
-Ne ovat sipsejä. -Ihan sama.
Nauti kuumasta ja hiestä.
Niin nautinkin. Kiitos.
-Uskomatonta. -Mikä?
-Alakerrassa on kuntosali. -Niin on.
No, tarkoitan... mitä vittua?
Oli ihanaa nähdä.
-Etsitkö jotakin? -Minäkö? Ei, olin...
Jos etsit David Oyelowoa,
löysin hänet kiipeämässä ikkunasta.
Ahaa. Niin siinä kävi. Hienoa.
Hän oli hyvin kohtelias, mutta juoksi ulos rakennuksesta.
Selvä, selvä. Hän on hyvin kohtelias.
Hyvin mukava kaveri.
Tuota...
Totuttelen yhä tyyliinne täällä,
mutta eihän se ollut normaalia?
Riippuu, mikä mielestäsi on normaalia. Näyttelijät ovat usein erikoisia.
Kuten sanoin aiemmin, perjantai kuulostaa jännittävältä.
-Niin. -Niin jännittävältä!
-Aivan. -Joten jos jokin häiritsee sinua,
jos olet tyytymätön johonkin, muista, että on minun tehtäväni auttaa.
Totta kai. Ja siinä sinä olet.
Jeremy on yhä tukenanne.
Sepä... hienoa.
Miten niin "yhä"?
Upea ensi-ilta upealle elokuvalle, jossa on kaksi asiakastamme,
siinäpä vasta hyvä viesti maailmalle.
Aivan. Totta.
Kiitos. Nähdään huomenna. Heippa.
-Hei. -Hei.
Mietit varmaan: "Minne agenttini vie minut huomenna päivälliselle?"
River-kahvilaan.
-Selvä. Hienoa. -Sain peruutuspaikan.
Lontoon paras risotto.
Olen pahoillani, Dan.
-Mitä? -Lupasin vaihtaa ajatuksia
Marcuksen kanssa.
Minulla on muutamia ideoita, ja hän oli kiinnostunut.
-Hienoa. -Anteeksi. Ideasi oli ihana.
-Minun täytyy hoitaa tämä. -Niin.
-Tästä voi olla hyötyä. -Niin. Tietty. Hyvä.
Niin. Tämä on minulle.
REBECCA FOX LANSEERAA TUOTANTOSIIVEN NIGHTINGALE HARTISSA
Päivää?
-Istu vain. -Kiitos.
Olen pahoillani toissa illasta. Olin vain...
Vähän järkyttynyt.
Minäkin olen pahoillani.
Haluaisitko vaikka kupin teetä?
-Minulla pitäisi... -Ei tarvitse.
Halusin tulla käymään.
Halusin vain... Kertoa, että tämä
-ei ole sinun syytäsi. Ollenkaan. -No. Tuota...
Anteeksi, että pilasin syntymäpäiväsi.
Se oli itse asiassa pari päivää aiemmin,
mutta en taida kyllä unohtaa 23-vuotispäivääni.
Aivan.
Kaksikymmentäkolme?
Tiedätkö mitä? Tämä on maailman parasta kalapiirakkaa.
-Niinkö? Sanot niin joka kerta. -Se on totta joka kerta.
Miten äitisi voi?
Niin. Lounas sujui hyvin.
Hollandaisekastike oli loppunut.
Sen takia valitsin vohvelit enkä uppomunia.
Hienoa.
Miten tapaamisesi neloskanavalla sujui?
Hyvin. Niin. Heillä on hyviä keksejä.
Täydellinen suklaan ja kinuskin suhde.
Hienoa.
Haluatko lisää?
Mielellään.
Mahtavaa.
MISSÄ SINÄ...
Vittu! Herran tähden.
Charlotte, mikä hätänä?
-Pysy kaukana. -Mitä?
Mietin jatkuvasti, kuinka huonosti voin.
Sanoit rakastavasi minua enemmän turvonneilla jaloilla ja ummetuksessa.
Oletko kunnossa?
Sanoit meneväsi Edinburghin festivaaleille.
En halunnut sinun lähtevän.
Se kestäisi vain muutaman päivän. Toit tämän tullessasi.
Olen pahoillani, en...
-Menin tapaamaan Mishaa. -Tapaamaan Mishaa?
-Niin. -Miksi?
Hän on ihana tyttö, eikö olekin?
Tasan neljä kuukautta nuorempi kuin Luke.
-Selvä. Tuota... -Häivy täältä.
-Charlotte, anna minun... -Ei.
Ala painua. Heti.
Jaahas.
-Luke. -Älä... älä yritä.
-Luke, olen pahoillani. -Mistä muka?
-Kaikesta. -Siitä, mitä teit,
vai siitä, että jäit kiinni?
Molemmista. Ensimmäisestä tietenkin.
Painu vain helvettiin.
Emme halua sinua tänne.
Luke...
Julia?
Niin.
Arvostaisin sitä, jos ihmiset eivät tietäisi.
Tietenkin. Ei tietenkään.
Niin. Hei vain.
Varasin pöydän kahdelle klo 20.30,
mutta en pääse, koska en pääse.
Aivan. Kiitos. Hei vain.
Moi.
-Hei. Haluan pyytää palvelusta. -Totta kai.
Tarvitsen jonkun huolehtimaan Mathiasista.
-Aivan. Oikeastiko? -Se pitää sinusta.
Mutta miksi?
Ota se kohteliaisuutena. Mathias on hyvä lukemaan ihmisiä.
Minne olet menossa? Yleensä otat sen mukaan.
Menen lounaalle Judin kanssa, ja muistan kokemuksesta,
ettei Connaughtiin saa viedä koiria.
-Judi Denchin vai? -Niin.
-Aivan. -Kuka muu Judi muka?
-Luulin, että hän on Ranskassa. -Sepä...
-Onko hän? -Sopiiko vai ei?
Tuota, kyllä kai, siltähän se näyttää.
Kiitos. Voimme kaikki jatkaa elämäämme.
Koira. Viltti.
-Miten sujuu? -Mikä?
-Se lehdistötiedote. -Aivan. Niin.
-Kirjoitan sitä juuri. -Hienoa. Kirsten on innoissaan.
Kirsten?
Lähetä se minulle. Hän on innoissaan.
Aivan. Mutta tämä on Rebeccalle.
-Eikä hän ole vielä nähnyt tätä? -Niin, aivan.
Mutta Kirsten haluaisi nähdä sen ensin.
RADIOLOGIA
Lähetämme tämän labraan, tule käymään tulosten jälkeen.
-Ja hyvin toimittu. -Anteeksi mitä?
Tämä ei ole helppoa. Olet oikeassa paikassa.
Enkä ole. Olen sairaalassa.
-Tarkoitan vain, että... -Ymmärrän kyllä. Olen vain eri mieltä.
Niin.
Aivan.
Ei, ei, ei!
-Voi luoja. -Hän ei voi tehdä tätä!
Aika hyvä valokuva.
-Mitä? -Hyvät hampaat.
Olen niin pahoillani. En kirjoittanut noin.
Kevin sanoi, että Kirsten halusi nähdä sen.
-Joten lähetit sen hänelle. -Ei, lähetin sen Kevinille!
Aivan. Selvä on.
-En tiedä, mitä tehdä. -Et selvästikään. Mikä sääli.
-Tiedäthän... -Pidin sinua fiksuna.
En uskonut, että he tekisivät näin.
-Rebecca, oletko nähnyt... -Vittu!
-Olet nähnyt. -On kyllä.
Tapan hänet.
-Älä. -Älä yritä estää minua.
En niin. Mutta lasketaan ensin kymmeneen.
Kymmeneen?
-Hengitetään... -Niin.
Sisään. Laske neljään.
Ulos. Laske neljään.
Sisään. Laske neljään.
-Rebecca, et sinä. -Voi helvetti!
-Et sinä. -Hyvä on.
Kaikki ympärilläni ovat idiootteja.
Mathias. Mitä sinulla on?
-Ovatko nuo alushousut? -Mitä?
-Kyllä ovat. -Eivätkä ole.
Calvin Kleinit.
-Kenen ne ovat? -Eivät kenenkään.
Mathias! Tule tänne! Mathias.
Mathias, kiltti. Irti!
Irti!
Hyvä, että otit yhteyttä.
Niin, no.
En välitä erityisesti joutsenista.
Ankoista kylläkin.
Ankkoja on helppo ymmärtää.
Olenko koskaan kertonut Sebastian Kellermanista?
En usko, että olet.
Hän oli asiakkaani.
70-luvun alussa.
Ehkä lahjakkain koskaan tuntemani näyttelijä.
Sebastian Kellerman.
Outoa. Yleensä muistan kaikki lahjakkuudet.
Se on minun lahjani.
Ehkä ainoa lahjani.
Hän kuoli.
-Sen takia et varmaan muista. -Kamalaa.
Hän kuoli samana päivänä, kun kuuli, että hänet oli valittu upeaan rooliin.
Hän meni juhlimaan ystäviensä kanssa. Parille drinkille.
Eihän se koskaan vain paria drinkkiä tarkoita.
Seuraavana aamuna lenkkeilijä löysi hänet makaamasta tuolta lammesta.
Voi luoja.
Ansaitset parempaa kuin se, miten Jonathan kohteli sinua.
Jos olisit asiakkaani...
Avainsanana "jos"...
En tiedä, mitä sanoa.
En aio kokea enää mitään tuollaista.
Joten sinä lopetat juomisen.
Menet takaisin AA:han
ja tällä kertaa pysyt siellä.
Sen vastineeksi
teen kaikkeni luodakseni sinulle lahjakkuutesi ansaitseman uran.
Sopiiko?
Älä petä luottamustani.
Älä anna minun hukkua.
En ole koskaan katsonut One Show'ta.
En minäkään.
-Olen kyllä ollut siinä aiemmin. -Niin, tietenkin olet.
Oletko kunnossa?
Olen toki. Kaikki hyvin.
Niin. Hienoa. Puhutaan huomenna. Selvä.
Anteeksi, David. Vaihdan vain nopeasti mikrofonisi akun.
-Niin. -Varmuuden vuoksi.
-En ole varma, toimiiko tuo. -Aivan.
Tietääkö hän?
-Ei. -Jotakin on tekeillä. Tunnen hänet.
-Ei se kummempaa ole, Jess. -Mutta on jotakin.
Ei, ei.
Joko kerrot, mitä on tekeillä, tai en mene lavalle.
Voitko tulla sohvalle?
En tiedä. Voinko? Riippuu sinusta.
Suora lähetys 20 sekunnin kuluttua. Hiljaisuus.
Voi luoja. Olivatko kaikki kunnossa?
Olivat toki, kukaan ei saanut ruokamyrkytystä,
emmekä ole pitäneet juhlia sen jälkeen.
-Ette varmasti ole. -Emme ole kokkeja.
Puhuitte molemmat palkkatasa-arvosta alallanne.
-Niin. -Se on varmasti
tärkeää teille molemmille.
-Ehdottomasti. -Niin on.
Olemme aina ajatelleet,
ettei ole vain naisten asia taistella tasa-arvon puolesta.
Miesten on tärkeää tehdä osansa.
Sen takia onkin yllättävää, ettei David tehnyt niin.
Mitä?
Ei se haittaa.
Kuulosti minusta siltä kuin haittaisi.
Oletko katsonut Twitteriä?
Tiedän, mitä teen.
Jeremy kirjoitti minulle taas.
-Niin varmasti. -Hän on innoissaan huomisesta.
Niin varmasti on.
David ja Jessica ovat olleet asiakkaitani jo hyvin pitkään.
Heillä on paljon pohdittavaa henkilökohtaisesti ja ammatillisesti.
He tulevat huomenna ensi-iltaan.
Hienoa.
Luota vain minuun... Voi vitun paska!
Anteeksi?
Anteeksi, et sinä. Puhun henkareille.
Miten tämä muka ei vaikuta projektiin?
-Ei vaikuta. -Nyt koko projekti on hänen.
Eikä ole, vaan minun.
Jos hän haluaa pelata likaista peliä, hän valitsi väärän uhrin.
On se minunkin.
Niin on. Sitähän minä tarkoitin.
Kiitos.
Minne päädyit viime yönä?
Viime yönä?
-Niin. -Miten niin?
-Kysyn vain. -Oliko meillä suunnitelmia?
No, ei. Ajattelin vain, koska...
Sinähän sanoit... mutta sitten...
Sinä et...
Kannattaa käyttää kokonaisia lauseita.
-Niin. Ei sen ole väliä. -Olin vanhan ystäväni kanssa.
-Vanhan ystävän? -Niin.
-Brigitten. -Brigitten?
-Hän oli Lontoossa pari yötä. -Aivan. Ja hän on... hän on...
-Hän on mitä? -Tarkoitan...
"Onko hän sellainen ystävä, jonka kanssa harrastan seksiä?"
-En minä sitä tarkoittanut... -Et.
-En tarkoittanut sitä noin. -Et niin. Mutta kuitenkin...
Sellainen hän on.
Ahaa.
Onko se ongelma?
Minulleko? Luoja sentään, ei.
Miksi olisi? Onko se ongelma sinulle?
-Minulle? -Niin.
Emme ole vielä keskustelleet tästä, joten en tiedä.
Ehkä meidän pitäisi.
Niin. Taidan itse asiassa hilpaista ulos hakemaan viiniä.
Meillä on viiniä.
Eikä ole.
-Hei. -Hei.
-Miten Marcuksen kanssa meni? -Hyvin.
Hyvä. Hienoa.
Anteeksi. Lupasin laittaa viestin.
-Ei huolta... -Se oli mahtavaa.
Puhuimme hahmosta koko yön.
Hän kirjoittaa osan uusiksi minulle sopivaksi.
-Tämä upea hahmo vain minulle. -Todella mahtavaa.
-Niin. Sen lisäksi... -Mitä?
-Arvaa. -En tiedä.
Sain lipun Rikas, rakas, köyhän jatkoille.
-Marcus antoi minulle kutsun. -Ahaa.
-Niin kilttiä. -Aivan. Hienoa.
Minäkin ajattelin tulla.
-Sinäkö? -Siellä on ilmainen baari, miksei?
Aivan. Hienoa.
-Mitä? -Enpä tiedä. Minusta
minun kannattaisi mennä yksin, niin en aina olisi vieras
tai juhlissa töissä...
-Olisit Marcuksen vieras. -Se on eri juttu.
Etkö halua mennä kanssani?
-Älä viitsi. -Ei se mitään.
-Ole vain varovainen. -Mitä tarkoitat?
Ihan agentin näkökulmasta, jos tulet paikalle ohjaajasi kanssa,
ihmiset voivat alkaa puhua.
-Sanonpahan vain. -Entä jos tulen agenttini kanssa?
-Se on eri juttu. -Onko?
Niin, mehän deittailemme.
En voi uskoa sinua.
Tämä on mahdollisuuteni tavata ihmisiä omana itsenäni.
-Kerrankin. -Mene vain. Ei se mitään.
Jos todella olet agenttini, olisit onnellinen puolestani.
Hitto vie.
Moi.
Hyvä uutinen on, että selvisimme eilisestä.
-Ei se täydellisesti mennyt. -Niinkö luulet?
Tänään on uusi päivä. On ensi-ilta...
Me emme tule.
-Mitä? -Emme tule.
Kuulkaas nyt...
En halua viettää iltaa mieheni kanssa.
-Ennen kuin teet hätiköityjä päätöksiä... -Me emme hätiköi.
-Tämä ei ole Davidin syytä. -Onpas. Ja sinun syytäsi.
Tämä on täysin minun syytäni. Sen minä tulinkin tänne sanomaan.
Kaksi miestä, kumpikin tiesi eikä kertonut.
-En minä tiennyt... Hyvä on. -Tiesitpäs!
Etkä kertonut.
-Et voi ymmärtää, miltä... -Ymmärrän oikein hyvin. Minusta...
-Pää kiinni! -Olen niin pahoillani tästä.
Luulin ajattelevani teidän etuanne.
Mutta tein virheen.
-Minun etuani? -Niin.
Älä vaan sano mitään sen kaltaista,
kuten "tämä on minun hetkeni valokeilassa".
-En niin. -Mitä?
-Se oli... -"Sinun hetkesi"?
-En minä niin aikonut sanoa. -Miten niin vain sinun hetkesi?
Kampaajasi on klo 16.30. Nickyn kanssa.
-Sinut haetaan klo 18.00. -Selvä.
Otin yhteyttä Screen Internationaliin.
He tietävät, että teistä otetaan yhteiskuva Davidin ja Jessican kanssa.
Seisot Davidin vieressä ja he tietävät vasemmasta puolestasi.
Selvä. Kumpi sinusta sopii minulle paremmin?
-Minusta? -Jos olisit mies.
Anteeksi?
-Laitoitko viestin? -Kerroin Jeremyn
-toimistolle artikkelista ja kuvasta. -Selvä. Eli...
-Näytät hyvältä kaikessa. -Älä viitsi.
Mutta jos haluat mielipiteeni, niin tässä se tulee.
-Jos haluat näyttää... -Voi hyvänen aika.
-Mikä tuota koiraa vaivaa? -Minä hoidan sen.
-Älä. -Vien sen pois.
-Anna sen olla! -Selvä.
-Anna sen olla. -Selvä. Hyvä on.
Kumpi näistä olisi parempi?
-Vai niin. -Siinähän sinä olet.
Tule tänne.
Mathias. Tänne. Tule, tule.
Tämä on niin outoa. Hän ei vain jätä minua rauhaan.
-Mathias oli ennen terapiakoira. -Ai niinkö?
Niin, se tunnistaa tuskan.
Mitä?
-Uskomatonta. -On vai?
-Mikset kertonut? -Todellako? Kysytkö tosissasi?
-Miksi hahmoni poistettaisiin? -En tiedä. Ei se ole minun vikani.
Luojan tähden.
Hän kävi juuri läpi vaikean avioeron.
-Ehkä hänestä tuntui... -Olen niin pahoillani.
Kun Jess tuli käymään, tiesit jo tästä
-etkä sanonut mitään? -Miten sinä siitä tiedät?
Mistä tiesit, että kävin Jonathanin luona? Kerroitko sinä?
-En. -Tiesin, koska olin paikalla.
Olin paikalla. Olin ikkunan takana.
Olit ikkunan takana?
-Niin. -Niin hän todella oli.
Sanoit olevasi neloskanavalla syömässä keksejä.
Sinun piti olla äitisi kanssa.
Oletko ollut koskaan rehellinen yhtään mistään?
-Ennen kuin tämä laajenee... -Laajenee?
Jos olette vihaisia, ettekä halua ensi-iltaan, hyvä on.
Ymmärrän.
Mutta olen puhunut Barry Jenkinsin kanssa.
-Barryn? -Tapaan hänet ensi viikolla.
-Valehtelet. -Hän tekee elämäkertaa...
Robert Abbottista.
Hän perusti ensimmäisen mustan sanomalehden...
Chicagossa. Tiedän.
Jess, olen puhunut Jemiman kanssa,
ja jos olet johtoroolissa elokuvassa,
palkkasi pitää heijastaa sitä. Olen sopinut jo puolesta miljoonasta.
-Selvä. -Pystymme parempaan.
Saat itse päättää, onko se hetkesi valokeilassa vai ei.
Teillä oli yksi sääntö avioliitossanne. Ja on minun syyni, että rikoitte sitä.
Jos ette voi luottaa toisiinne, teillä ei ole mitään.
Uskokaa pois, minä tiedän.
Nyt minä lähden.
Tiedätkö, että äitisi tuli tapaamaan minua?
-Tiedän. -Onko hän kunnossa?
Minusta tuntuu koko ajan pahalta.
On hyvä, että tässä kävi näin.
En tiedä, mitä isä odotti.
Hän ansaitsee tämän.
Nyt kaikki näkevät hänen todellisen luontonsa.
No, minä en hänen luonnostaan tiedä vielä mitään...
Niin. Minä tiedän. Älä vaivaudu.
Kun sain selville, kuka olit, en voinut kertoa sinulle. Painajaismaista.
Ei se tosiaan kivaa ollut.
Tiedän, mutta nyt minä todella pidän sinusta. Tarkoitan...
En tunne täältä monia ihmisiä
eikä minulla ole ystäviä, joten tämä on mukavaa.
Niin on.
Voisimmeko olla koskaan ystäviä?
-Ystäviä? -Vai onko meidän oltava sisaruksia,
sillä minulla ei koskaan ole ollut sisaruksia.
Niin. Ei minullakaan.
Joka tapauksessa...
Yhdellä ehdolla.
-No? -Se kuva, jonka lähetin...
-Poistin sen jo. -Hyvä. Hienoa.
Meillä on tänään sellainen tarjous,
että saat kolme kuukautta ilmaiseksi, jos maksat koko vuodesta.
Hienoa.
Riippuu siitä kuinka usein aiot käydä.
Jos aiot käydä säännöllisesti, tarjous on aika loistava.
-Siihen kuuluu tietenkin uima-allas. -Niin tietenkin.
Voi liittyä myös vain uimajäseneksi, joka on halvempaa.
Tai pelkästään kuntosalin jäseneksi.
Täysjäsenyydellä saat paremman tarjouksen molemmista.
Tarjous on parempi...
Vai mitä?
-Moi. -Moi.
-On perjantai. -Niin on.
-Mitä teet illalla? -Minä? Olen 40-vuotias ja yksin.
-Etkä ole. -Olen kyllä 39.
Ei, vaan tapaan illalla Margaux'n ja tulet mukaani.
Näytät elokuvatähdeltä.
-Älä viitsi. -Olet elokuvatähti.
Lopeta nyt.
En voi uskoa tätä.
-Mitä? -En tule olemaan paikalla
vain tarjoilemassa tai takkeja ripustamassa.
-Voi sentään. Olen pahoillani. -Ei, ei.
-En tarkoittanut sitä niin. -Ei huolta.
Olen innoissani päästessäni paikalle.
Voin aina kaivaa kuuluisien näyttelijöiden taskuja.
Minäkin tein aina niin.
-Niin jännittävää. -Niin.
Aivan.
Vain tähtemme puuttuvat.
Aivan.
Kirsten, minun on kerrottava jotakin.
Toki.
Davidin ja Jessican kanssa kävi sillä tavalla, että...
Että he ovat täällä.
Hienoa. Mennäänkö?
Upeaa.
Yksi vielä. Riittää.
-Täydellistä. -Hyvä.
Seisokaa lähekkäin.
Entäpä pieni suudelma? Pieni vain?
Koska vain sopii.
Sanoin: "Menkää yhteen kuvaan."
-Aivan. -Niin se kävi.
Hän on niin lahjakas.
Niin se oli. Tiedätkö, mitä tarkoitan?
-Niin. Odota hetki. -Selvä.
Huono signaali.
Kerrohan, Dan. Oletko sinkku? Vai varattu?
-Mikä inkvisitio tämä on? -Mitä? Olen ranskalainen.
Olen toimittaja.
Olen sinkku. No, tavallaan,
tapailen jotakuta. Hän aikoo jättää minut.
-Miksi niin sanot? -Niin siinä yleensä käy.
-Selvä. -Niin.
Ajattelin mennä Danin luokse tänä yönä.
Selvä.
-Mitä? -Vaihtelun vuoksi.
-Sopiiko se? -Jos haluat. Toki.
-Entä minä? -Kyllähän sinä pärjäät.
-Mitä? -Niin varmasti.
Vaikea uskoa,
mutta hän on melkoinen eläin, kun pääsee vauhtiin.
-Vai niin. -Minkälainen eläin?
Selvä. No... Minä tästä lähdenkin.
-Oli hauska tavata. -Niin oli.
-Heippa, Rebecca. -Dan...
Voisit vain kertoa totuuden.
-Mitä? -Jos haluat monogamiaa,
sanoisit vain niin.
Mutta ymmärrän. Suhteenne Danin kanssa on varmaan voimakas.
ZOE - OLISITPA TÄÄLLÄ.
ZOE - ANTEEKSI, ETTÄ PYYSIN SINUA JÄÄMÄÄN POIS.
Kiitos paljon.
Onneksi olkoon.
Niin.
Upeaa. Riemuvoitto.
-Aivan. Kiitos. -Suuri joukko ihmisiä odottaa
päästäkseen kertomaan teille, miten lahjakkaita olette.
Voinko vain sanoa, että kaiken tämän jälkeen, hienosti tehty.
Tuota noin.
Meidän täytyy kertoa sinulle jotakin.
-Selvä? -Ei tätä nyt tarvitse kertoa.
Emme me voi koko iltaa teeskennellä.
En minä ainakaan. Se ei ole reilua.
-Mikä ei ole? Mistä on kyse? -Me vähän juttelimme.
Sen jälkeen, kun lähdit.
-Selvä. -Juttelimme kaikesta.
-Vai niin. -Hitsi, tämä on vaikeaa.
-Mikä on? -Ymmärsimme, mikä on todella tärkeää.
Tämä olisi voinut tuhota avioliittomme.
-Niin. -Kuten sanoit,
-ilman luottamusta meillä ei ole mitään. -Niin.
-Älkää tehkö näin. -Olemme sitä mieltä, että...
Olisi kaikille parasta, jos tiemme eroavat.
Niin.
-Mennään sisälle. -Niin.
Olen pahoillani. Mennään kuitenkin lounaalle.
-Aivan niin. -Ettei jää mitään hampaankoloon.
-Niin. Aivan, aivan. -Hyvä.
-Moi. -Moi.
Ajattelin ilmestyä paikalle. Oletko menossa?
-Olen. Nähdään siellä. -Hienoa.
Hei.
-Moi. -Tässä ole hyvä.
-Hei. Kiitos. -Sinulla taitaa olla...
Mitä? Hitto. Onko?
-Vähän lohta, luulisin. -Missä?
-Haluatko, että... -Haluan.
Hienoa. Puhuin Michaela Coelin kanssa
-kalaa naamallani. -Älä sure.
Ei sentään mitään kamalampaa.
-Onko Michaela vielä täällä? -En tiedä.
Halusin jutella hänelle.
-Selvä. -Nähdään taas.
-Hei. -Mitä sinä täällä teet?
Tulin tervehtimään. Minua ei enää tarvita.
-Oletko kunnossa? -Olen kyllä.
Voin oikein mainiosti.
Tarkoitan, että... Mennäänkö syömään jotain?
-Syömään? -Näännyn kohta nälkään.
Niin minäkin.
Voi luoja. En edes muista, koska viimeksi söin kebabia.
-Sinun pitää käydä useammin ulkona. -Tiedän sen.
Mietin sitä, mitä sanoit aiemmin,
miten asiat voisivat olla helpompia meille molemmille.
Jos haluat, että lähden...
-Lähdet? -Ilman minua
mitään tästä ei olisi tapahtunut ja kaikki olisi hyvin.
-Eikä olisi. -Halusin vain kertoa,
koska olen pahoillani.
Sinun pitää lopettaa anteeksipyytely
ja antaa minun pyytää anteeksi.
No niin.
Minä jään tähän.
-Selvä. -Kiitos illallisesta.
Eipä mitään.
Et sinä nyt voi lähteä.
Mitä Rebecca tekisi ilman sinua? Hän kaipaisi sinua liikaa.
No niin.
Tekstitys: Aino Mikkonen
Luova tarkastaja Pirkka Valkama