Hej. David.
Ja, godmorgon.
Hur mår du?
-Det passar perfekt. -Du visste att jag blivit utskriven
men du sa inget till mig?
Nej, jag har tänkt prata med dig.
-Okej. Så, varför är inte... -Ja. Nej, absolut.
Självklart.
Varför inte kika in senare idag så kan vi prata igenom det.
Klockan 10.30?
-Ja. -Bra. Så länge...
Oroa dig inte för det här. Det kommer att bli bra. Okej?
Hörs snart. Tack, hejdå.
-Japp. -Nej.
Snälla, Charlotte.
Vi kan väl prata?
Skulle det vara enklare om jag bara sov i ett av gästrummen så länge?
För det sista jag vill är att...
Okej. Bra.
-Hej. -Hej.
Ja.
AGENTFIRMA
"Fem dagar"?
Vi är öppna för andra alternativ.
-Visst. -Andra alternativ?
-Ja. -Men den har en bra titel.
-Ja, absolut. Kevin? -Våra toppval är
för närvarande "Fem dagar", "Tre dagar" eller "Pink Mist".
"Pink Mist"?
För Guds skull.
-Tydligen är det en militär term... -Det är en sann historia.
Hela poängen är att hon har åtta dagar på sig att ta sig ut.
Innan hela stället skövlas av ryska militära styrkor.
Nej, det är så bra. Det här är bara några idéer
som vi gärna vill att du funderar på.
-Ja, det tror jag säkert. -Absolut. Så spännande.
-Hej. -Hej, Jonathan!
-Förlåt att jag är sen. -Ingen fara.
Påminn mig om att aldrig mer använda centrallinjen.
Kan inte vara lätt att komma hit idag.
-Nej. -Ja. Hursomhelst.
Vi hade bara några tankar om Rebeccas filmidé.
-Okej. -Hade vi?
Det skulle vara fantastiskt om du kunde säga vad du tänker om fredag?
-Fredag? -Premiären för The Richer for Poorer?
-Okej. -Vad tänker du, Jonathan?
Ja, nej, allt är bra, tror jag.
Bra. David och Jessica är klara.
Ja. Jag träffar David senare idag.
Fantastiskt.
Angående fredagen, för att vara en brittisk film,
tror jag att det blir en ganska stor premiär,
efter succén med den första filmen.
Det är så bra.
Det ska bli så kul att se den. Jag älskade den första filmen.
-Ja. -Jeremy är också förtjust.
-Är han? -Absolut.
Lika lön-grejen är viktig för ägarna.
Jag vill inte utmana ödet, men det här kan bli
nåt väldigt stort för oss.
-Japp. -Okej?
Ja. Det kan det.
-Zoe. -Hej. David.
-Hej. -Förlåt. Jag var bara...
-Nåt intressant? -Det är bara mitt manus.
Manus?
-Jag fick en roll i en film. -Nej.
Jag vet.
Det är underbart, Zoe!
-David. Hej. Ska vi? -Agenten drar iväg med mig
precis när samtalet blir intressant.
Men seriöst, bra jobbat. Jag är glad för din skull.
Tack.
-För Guds skull. -Jag vet.
Poängen med detta var att vi skulle betalas lika
annars hade vi inte gjort det.
-Jag sa att det fanns en risk... -Kom igen, Jonathan.
Ingen läser sitt kontrakt. Vad tror du att vi betalar dig för?
Det fanns en klausul i kontraktet
som löd: "Om filmen drar in över 50 miljoner över hela världen,"
"så utlöses en betalning på..." I det här fallet 400 000 pund.
Varför står det inte i Jessies kontrakt? Du är ju hennes agent också.
Ditt marknadsvärde var högre än Jessies. Det är det fortfarande.
Jag kan inte göra så mycket åt det.
-Du kan ta bort den klausulen. -Ja, det skulle jag kunna.
Men som din agent, om nån vill betala dig 400 000 pund,
är det nog inte mitt jobb att stoppa dem.
-Pressen kommer att korsfästa mig. -Inte om de inte vet nåt.
Jag struntar i det. Det är Jess.
När vi träffades första gången var hon en lysande skådespelerska.
-Hon uppfostrade våra barn. -Jag vet. Hon är fantastisk.
Jag får alla utmärkelser, och hon har gett mig sitt liv.
Självklart. Och återigen, jag menar bara
att vi kanske inte behöver berätta för Jess...
Nej. Jag ljuger inte för henne.
-Självklart inte. Jag menar bara... -Vi ljuger inte. Det är vår regel.
Jag föreslår inte att du ljuger för henne.
Jag undrar bara om vi måste berätta sanningen för henne just nu,
-det är allt. -När då, då?
Det är upp till dig.
Ni har en fantastisk vecka framför er.
Båda två.
Ni har tv-showen på torsdag, premiären
av denna fantastiska film ni två har gjort på fredag,
med allt ni har lagt ner på den.
Varför ska du kasta bort allt det där om du inte måste?
Zoe. Hej.
Ursäkta att jag stör.
Jessica Oyelowo är här.
-Vadå? -Okej.
-Vad ska jag göra? -Vet hon att du är här?
Jag sa att jag var på Channel Four.
Hon skulle äta brunch med sin mamma.
Det är lugnt. Jag tar hand om det. Vänta här.
Vilken underbar överraskning, Jess.
Jag måste prata med dig.
Ja, bra. Kanske kan vi gå ut och... Kanske inte där inne...
-Har du läst det? -Ja, det har jag.
Han kommer att bli förkrossad. Vad ska vi göra?
Ja. Okej.
Är du inte arg?
Varför skulle jag vara arg?
Jag ville berätta för dig. Men också att du skulle se mig för den jag är.
-Inte nåns dotter. -Jag bryr mig inte vems dotter du är.
Bra att jag inte visste.
Om du inte var bra, skulle du inte vara här.
Men under tiden, eftersom du ändå är här...
Vi behöver få ut ett pressmeddelande om produktionsgrenen och Åtta dagar.
-Okej. -Jag har några anteckningar.
Jag behöver ett utkast till imorgon.
Okej, bra.
-Sabba inte det här. -Nej då.
Okej.
Sluta. Gå din väg, snälla du.
Jag måste jobba. Jag kan inte stanna här hela dagen.
Jag...
Vad är det med dig, va?
Vad är det? Det finns andra människor. Varför jag?
Herregud! Jösses!
-Hej. Ursäkta mig. -Du...
Nej. Jag föreslår inte att du ljuger för honom.
Vad ska jag göra?
Du kanske inte ska berätta för honom.
Inte berätta? Han har skrivits ut ur den sista filmen.
Den sista delen av trilogin.
Det kommer att bli tufft,
men låt honom få den här veckan. Ni har premiären.
-Vi ljuger inte för varandra. -Jag vet.
-Vi berättar allt för varandra. -Det är er regel.
-Hur vet du det? -Vadå?
Det är regeln för alla äktenskap. Tror jag, åtminstone.
Jag kan inte gå in på några detaljer,
men saker och ting brukar lösa sig på konstiga sätt ibland.
-Vadå? -Jag kan inte gå in på detaljer.
Vad pratar du om? Som din agent säger jag
att detta kanske kan bli ditt eget ögonblick i rampljuset.
Äntligen.
Jag ber verkligen om ursäkt. Förlåt.
Jag struntar i nepotismen.
Ingen har nånsin nepotiserat mig.
Ingen visste vem jag var. -Det var poängen.
-Det är sveket.
-Sveket? -Jag menar,
ena stunden sitter man bredvid frukten av Davids underliv,
man är så här nära. Sen får man veta att det var ett skämt.
Jag visste inte vad jag skulle göra, och i stundens hetta
fanns det där.
Jag har en halvtimme. Ska bege mig ner till gymmet.
Bra.
Du borde testa det. Det kanske skulle hjälpa.
-Vad menar du med "hjälpa"? -Ingenting.
-Hjälpa vad? -Njut av dina chips.
-De är knapriga. -Okej. Sak samma.
Njut av att bli varm och svettig.
Jag ska. Tack.
-Otroligt. -Vadå?
-Det finns ett gym på nedervåningen. -Ja.
Jag menar, det är som... Vad fan?
Det var trevligt att träffas.
-Letar du efter nåt? -Jag? Nej, jag var...
För om det är David Oyelowo,
så försökte han klättra in genom fönstret.
Okej, så det var där han var. Bra.
Han var artig och allt, men han sprang ut ur byggnaden.
Ja, han är artig, eller hur?
En sån trevlig kille.
Så...
Jag är fortfarande ovan vid hur ni gör saker här,
men det var väl inte normalt?
Det beror på hur du definierar normalt, skådespelare är ganska knäppa människor.
Som jag sa på mötet, så är jag exalterad inför fredagen.
-Ja. -Så exalterad!
-Ja. Jag också. -Så om det är nåt som stör dig,
om du är missnöjd med nåt, så är det mitt jobb att vara här.
Självklart. Ja, du är ju här.
Jeremy stöttar er fortfarande hela vägen.
Det är... Det är jättebra.
Vad menar du med "fortfarande"?
En fantastisk premiär för en fantastisk film med två av våra klienter,
det är ju en tydlig signal, eller hur?
Japp. Bra.
Tack. Vi ses imorgon. Hejdå.
-Hej. -Hej.
"Var ska min agent bjuda mig på middag?", undrar du säkert.
The River Cafe.
-Det är bra. -De hade en avbokning.
Bästa risotto ai frutti i London.
Jag är så ledsen, Dan.
-Vad? -Jag ska träffa Marcus för att prata
genom några idéer.
Jag har funderat lite på det och han är faktiskt intresserad.
-Toppen. -Förlåt. En underbar idé.
-Jag borde verkligen göra det här. -Ja.
-Det kan vara bra för mig. -Ja. Det är bra.
Ja. Det där är till mig.
REBECCA FOX LANSERAR NIGHTINGALE HART PRODUKTIONSGREN
Hallå?
Sätt dig.
Jag ber om ursäkt för häromkvällen. Det kom...
Det kom lite som en chock.
Nej. Jag ber också om ursäkt.
Vill du ha en kopp te eller nåt?
-Jag borde ha... -Det är bra.
Jag ville komma hit.
Jag ville... Jag ville säga att
-det här inte är ditt fel. Inget av det. -Det är...
Förlåt att jag förstörde din födelsedag.
Det var ändå ett par dagar innan,
men jag tror inte att jag nånsin glömmer min 23-årsdag.
Exakt.
Tjugotre?
Vet du vad? Det här kan vara din bästa fiskpaj nånsin.
-Det säger du varje gång. -Ja, det är sant varje gång.
Hur mår din mamma?
Ja. Nej, det var bra.
De hade slut på hollandaisesås.
Det var därför jag tog våfflor istället för ägg Benedict.
Bra.
Hur var ditt möte på Channel Four?
Det var bra. Ja. De har alltid bra kex.
Exakt rätt balans mellan choklad och kola.
Bra.
Vill du ha mer?
Gärna.
Bra.
Var är
Helvete! Herregud.
Vad är det, Charlotte?
-Rör mig inte. -Va?
Jag tänker hela tiden på hur illa jag mådde.
Och du som sa att du skulle älska mig mer med svullna vrister, förstoppning.
Mår du bra?
Du sa att du måste åka till festivalen i Edinburgh.
Jag ville inte att du skulle åka.
Du skulle bara vara borta i några dagar. Du köpte den här till mig.
Förlåt, jag...
-Jag gick hem till Misha. -Gjorde du?
-Ja. -Varför då?
Hon är en härlig tjej, eller hur?
Exakt fyra månader yngre än Luke.
-Hör på, jag... -Försvinn.
-Snälla, Charlotte, låt mig... -Nej.
Gå din väg bara.
Okej.
-Luke. -Säg ingenting.
-Förlåt mig, Luke? -För vadå?
-För allt detta. -Att du gjorde det
eller att du blev avslöjad?
Både och. Nej, förlåt, det första, såklart.
Dra åt helvete.
Ingen vill ha dig här.
Luke...
Julia?
Japp.
Jag skulle uppskatta om ingen fick veta nåt.
Absolut. Nej, så klart.
Ja. Hej, Ja.
Jag bokade ett bord för två ikväll kl. 20.30,
men jag kommer inte att kunna komma för... Ja, jag kan inte.
Ja. Tack. Okej. Hejdå.
Hej.
-Hej. Jag vill be dig om en tjänst. -Självklart.
Jag behöver nån som tar hand om Mathias.
-Okej. Verkligen? -Han gillar dig.
Okej, men varför?
Du ska ta det som en komplimang. Han är en bra människokännare.
Vart ska du? Du brukar ta med honom.
Jag ska äta lunch med Judi och av erfarenhet vet jag
att de inte tar emot hundar på Connaught.
-Judi som i "Dench"? -Ja.
-Okej. -Vilken annan Judi finns det?
-Jag trodde att hon var i Frankrike. -Det är...
-Är hon? -Kan du göra det?
Ja, jag antar det, det verkar så, eller hur?
Tack. Då kan vi alla fortsätta med våra liv.
Hund. Filt.
-Hur går det? -Ursäkta?
-Pressmeddelandet. -Okej. Ja.
-Jag jobbar på det nu. -Bra. Kirsten vill gärna se det.
Kirsten?
Du kan mejla det till mig. Hon är så nyfiken.
Men det här är till Rebecca.
-Har hon inte sett den än? -Nej, absolut.
Kirsten skulle så gärna vilja se det först.
RÖNTGEN
Vi skickar det här till labbet och så ses vi för resultaten.
-Och bra gjort. -Ursäkta?
Det är inte lätt. Men du är på rätt plats.
Var inte dum. Jag är på ett jäkla sjukhus.
-Nej, jag menade bara... -Jag vet. Jag håller inte med.
Ja.
Okej.
Nej, nej!
-Jisses. -Hon kan inte göra så här!
Det är ett ganska bra foto.
-Va? -Hon har jättefina tänder.
Förlåt. Jag skrev inte det.
Kevin sa att Kirsten ville titta på det.
-Okej. Så du skickade det till henne. -Nej, jag skickade det till Kevin!
Okej, jag förstår.
-Jag vet inte vad jag ska göra. -Nej. Tydligen. Så synd.
-Vet du... -Jag trodde du var smart.
Jag trodde inte det skulle bli så här.
-Rebecca, har du sett... -Fan!
-Det har du. -Ja.
Jag ska döda henne.
-Nej. -Försök inte stoppa mig.
Nej då. Men låt oss räkna till tio först.
-Tio? -Ja.
-Nu andas vi... -Ja.
-In på fyra. -In på fyra.
-Och ut på fyra. -Och ut på fyra.
-Och in på fyra. -In på fyra.
-Nej. Rebecca. -För helvete!
-Inte du. -Nej, okej.
Omgiven av jävla idioter!
Mathias. Vad har du där?
-Är det kalsonger? -Vadå?
-Det är det. -Nej.
Calvin Klein.
-Vems är det? -Ingens.
Mathias! Kom hit! Mathias.
Mathias. Loss!
Loss!
Så glad att du hörde av dig.
Ja, nåja.
Jag gillar inte svanar så mycket.
Men jag är ganska förtjust i ankor.
Man vet var man har en anka.
Har jag nånsin berättat om Sebastian Kellerman?
Nej. Det tror jag inte.
Han var min klient.
I början av 1970-talet.
Den mest begåvade skådespelaren jag nånsin känt.
Sebastian Kellerman.
Det är konstigt. Jag gillar att tro att jag minns de begåvade.
Det är en av mina gåvor.
Det är min enda gåva.
Han dog.
-Antagligen därför du inte minns honom. -Hemskt.
Samma dag hade han fått veta att han hade fått en helt otrolig roll.
Han gick ut med vänner för att fira. Bara några drinkar.
Men det är aldrig bara några drinkar.
Och nästa morgon hittades han av en joggare, på magen där inne.
Herregud.
Du förtjänar bättre än hur Jonathan behandlade dig.
Så om du vore min klient...
"Om" jag ska ta dig...
Jag vet inte vad jag ska säga.
Så vill jag inte gå igenom nåt liknande igen.
Du ska sluta dricka.
Du ska tillbaka till AA,
och den här gången ska du hålla dig nykter.
Och i gengäld,
tänker jag göra allt för att ge dig den karriär som du förtjänar.
Ja?
Svik mig inte, Simon.
Låt mig inte drunkna.
Jag har aldrig sett The One Show.
Inte jag heller.
-Men jag har varit med i den. -Ja. Naturligtvis.
Mår du bra?
Ja. Jag mår bra. Jag mår jättebra.
Ja. Bra. Vi hörs i morgon. Ja, precis.
Ursäkta, David. Jag tänkte bara byta ditt mickbatteri.
-Ja. -Utifall att.
Jag tror inte att det där är så bra.
Vet han?
-Nej. -Nåt är det. Jag känner honom.
-Verkligen, Jess, det är ingenting. -Så det är nåt.
Nej.
Antingen berättar du vad det är eller så är jag inte med.
Kan vi sätta dig i soffan nu?
Jag vet inte. Kan vi? Det är upp till dig.
Vi är live om 20 sekunder. Tystnad, tack.
Herregud. Och mår alla bra?
De mår bra och lyckligtvis blev ingen matförgiftad,
och sen dess har vi aldrig haft nån fest.
-Det kan jag tro. -Vi är inte kockar.
Ni har båda pratat om lika lön i branschen.
-Ja. -Och jag antar
att det är viktigt för er båda två.
-Ja, absolut. -Ja, det är det.
Vi har alltid sagt
att det är inte bara kvinnors sak att kämpa för jämställdhet överallt.
Det är viktigt för män att ta steget och göra sin del.
Vilket gör det än mer förvånande att David inte gjorde det.
Vadå?
Ärligt talat, det är bra.
Vad jag säger är att det inte lät så bra.
Har du sett Twitter?
Jag vet vad jag gör, okej?
Jeremy mejlade mig igen idag.
-Det tror jag säkert. -Han är så exalterad inför imorgon.
Det är han säkert.
David och Jessica har varit mina klienter väldigt länge.
De har mycket på gång just nu, både privat och yrkesmässigt.
De kommer att vara på premiären i morgon kväll.
Bra.
Du måste bara lita på mig... Fan! Dra åt helvete!
Ursäkta mig?
Förlåt, inte du. Det är de jävla galgarna.
Hur kan det inte påverka Åtta dagar?
-Det gör det inte. -Enligt detta är det hennes projekt.
Men det är det inte.
Om hon vill slåss smutsigt, då har hon valt fel person.
Det är mitt också.
Ja. Självklart. Det var det jag menade.
Tack.
Vad gjorde du igår kväll?
Igår kväll?
-Ja. -Hur så?
-Ingenting. -Hade vi planer?
Nej. Men jag tänkte kanske eftersom...
Du vet, du sa... Men sen så...
Men sen så gjorde du inte...
Det är riktigt bra att använda meningar.
-Ja. Det kvittar. Hursomhelst... -Jag var med en gammal vän.
-En gammal vän? -Ja.
-Brigitte. Ja. -Brigitte?
-Hon var i London några nätter. -Och hon är... Hon är...
-Hon vadå? -Jag menar...
"Är hon den sortens vän du kanske har sex med ibland?"
-Nej förlåt. Jag menade inte... -Nej.
-Det var inte vad jag menade. -Nej. Men händelsevis...
Ja, det är hon.
Okej.
Är det ett problem för dig?
För mig? Nej. Herregud, nej.
Varför skulle det vara det? Är det ett problem för dig?
-För mig? -Ja.
För vi har inte haft det här samtalet än, så jag vet inte.
Vi kanske borde.
Ja. Jag ska bara kila ut och köpa lite vin.
Vi har vin.
Nej, det har vi inte.
-Hej. -Hej.
-Hur gick det med Marcus? -Det gick bra.
Bra. Toppen.
Förlåt. Jag skulle ha sms:at dig.
-Nej. Det... -Det var otroligt.
Vi pratade bara om rollen hela natten.
Han ska skriva om den så att den passar min röst.
-Den här fantastiska kvinnan med min röst. -Det låter bra.
-Ja. Dessutom... -Vadå?
-Gissa. -Nej, jag vet inte.
Jag har en biljett till efterfesten för Richer For Poorer.
-Marcus fixade en inbjudan. -Okej.
-Det var snällt av honom. -Ja. Det låter bra.
För jag tänkte kanske också gå dit.
-Du? -Gratis bar, hur kan man inte gilla det?
Okej.
-Vadå? -Jag vet inte. Jag tänkte
att jag kunde göra det här själv, istället för att bara vara en gäst
eller receptionisten...
-Du är Marcus gäst. -Det är annorlunda.
Du vill bara inte gå med mig?
-Snälla, gör inte så här. -Nej. Det är lugnt.
-Bra. Men var försiktig. -Vad menar du?
Som din agent vill jag bara säga att dyka upp med din nya regissör,
du vet vad folk kommer att tänka.
-Jag menar bara. -Och om jag dyker upp med min agent?
-Det är annorlunda. -Är det?
Ja, för vi är tillsammans.
Jag fattar inte att du säger det.
Det är en chans att träffa folk som ser mig för den jag är.
-För en gångs skull. -Gå du, Zoe.
Som min agent trodde jag att du skulle bli glad.
Helvete.
Hej.
De goda nyheterna är att jag tror att vi klarade oss bra igår.
-Det var inte jättebra. -Jaså, det säger du?
Idag är en annan dag. Det är premiär...
Nej, vi går inte.
-Va? -Nej, det gör vi inte.
Hör på, jag...
Jag känner inte för att umgås med min man.
-Innan du fattar nåt förhastat beslut... -Det är inte förhastat.
-Det här är inte Davids fel. -Jo. Och det är ditt fel också.
Det är helt och hållet mitt fel. Jag kom hit för att säga det.
Ni visste båda om det och berättade det inte för mig.
-Jag visste inte... Ja. Okej. -Du visste!
Och ingen sa det till mig.
-Du kan inte förstå vad... -Jag förstår. Jag känner...
-Håll käften! -Jag ber om ursäkt för det här.
Jag trodde att jag hade ert bästa för ögonen.
Men jag hade fel.
-Mitt bästa? -Ja.
Säg att du inte tänker säga nåt om
att detta är mitt "eget ögonblick i rampljuset".
-Nej. -Vadå?
-Det är bara... -"Ditt eget"?
-Jag tänkte inte säga det. -Vad menar med "ditt eget"?
Så jag flyttade ditt hår till 16.30. Du får Nicky.
-Bilen hämtar dig klockan 18.00. -Okej.
Jag kontaktade Screen International online.
De vet att det är tre bilder av dig med David och Jessica på röda mattan.
Du står bredvid David, och de vet om din vänstra sida.
Vilken av dessa skulle du föredra att se mig i ikväll?
-Jag? -Om du var man.
Ursäkta mig?
-Har du mejlat? -Jag gav Jeremys kontor
-ett meddelande om artikeln och fotot. -Okej.
-Okej, du ser bra ut i allt. -Sluta nu.
Men du vill ha min åsikt. Så här kommer den.
-Om du vill se... -Herregud.
-Vad är det med den här hunden? -Jag ordnar det.
-Nej. -Jag tar bort den.
-Nej. Låt honom vara! -Okej.
-Låt bli. -Visst. Okej.
Vilken skulle du föredra mig i?
-Okej. -Såklart, där är du.
Kom.
Mathias. Kom.
Herregud. Det är så konstigt. Den kan inte lämna mig ifred.
-Han har varit terapihund. -Lägg av.
Ja, han känner smärta.
Vad?
-Det här är otroligt. -Är det?
-Varför sa du ingenting? -Seriöst? Säger du verkligen det?
-Hur kunde hon skriva ut mig? -Jag vet inte. Det är inte mitt fel.
För Guds skull.
Hon gick igenom skilsmässan.
-Kanske kände hon... -Det är så synd om henne.
När Jess kom till dig, visste du om allt det här
-och du sa inget till mig? -Hur vet du det?
Hur visste du att jag var hos Jonathan? Sa du det till honom?
-Nej. -Jag vet för att jag var där.
Jag var där. Jag var på taket utanför fönstret.
Var du utanför fönstret?
-Ja. -Ja, det var han.
Du sa att du var på Channel Four och åt kex.
Du skulle vara med din mamma.
Finns det nåt som du har varit ärlig mot mig om?
-Innan det här går längre... -Längre?
Om ni är arga på mig och inte vill gå på premiären så är det okej.
Jag fattar det.
Men bara så att ni vet så har jag pratat med Barry Jenkins.
-Barry? -Jag har ett möte med honom nästa vecka.
-Du skämtar. -Han gör en dramadokumentär om...
Robert Abbott. Ja.
Han som grundade den första svarta tidningen...
I Chicago. Jag vet.
Jess, jag har pratat med Jemima
och om du ska bära den här sista filmen,
måste ditt arvode återspegla det. Jag har fått upp det till en halv miljon.
-Okej. -Vi kan få mer.
Om detta är ditt ögonblick i rampljuset eller inte är upp till dig.
Ni hade en regel i ert äktenskap. Och jag var ansvarig för att ni bröt den.
Om man inte har tillit, vad har man då?
Tro mig, jag vet det.
Jag hittar ut själv.
Vet du att din mamma kom och hälsade på mig?
-Ja. Jag vet. -Mår hon bra?
Jag mår jättedåligt hela tiden.
Jag är glad att det hände.
Vad trodde han skulle hända?
I slutändan. Han förtjänar det här.
Nu kan alla se honom som den han verkligen är.
Grejen är att jag inte känner honom, så...
Det gör jag. Ansträng dig inte.
Det var en mardröm att inte kunna berätta för dig vem jag var.
Det var inte så kul för mig.
Jag vet, men saken är den att jag gillar dig. Jag vill inte...
Jag känner inte så många här nere
och jag har inte så många vänner, så det har faktiskt varit ganska trevligt.
Ja.
Tror du att vi nånsin skulle kunna bli vänner?
-Vänner? -Eller så måste vi bli bror och syster
för jag har aldrig haft några syskon.
Nej, inte jag heller.
Hursomhelst...
Okej, ett villkor.
-Vadå? -Bilden jag skickade dig...
-Redan raderad. -Okej. Bra.
Vi har ett erbjudande för tillfället,
där du får tre månaders gratis medlemskap om du betalar för ett år.
Bra.
Beror på hur ofta du vill komma.
Men om du ska komma regelbundet är det faktiskt en riktigt bra affär.
-Och bassängen så klart. -Ja, så klart.
Du kan gå med som bara simmedlem om du vill, vilket är billigare så klart.
Eller så kan du bara ha ett gymmedlemskap.
Med fullt medlemskap får du ett bättre erbjudande på båda.
Det är värt mer...
Ja?
-Hej. -Hej.
-Så, fredag. -Ja.
-Vad gör du ikväll? -Jag? Jag är 40 och ensam.
-Nej, det är du inte. -Jo, jag är 39.
Nej, jag ska träffa Margaux och du följer med.
Du ser ut som en filmstjärna.
-Håll käften. -Du är filmstjärna.
Sluta.
Jag kan faktiskt inte tro det.
-Vadå? -Jag ska inte vara där
och bara servera drinkar eller stå i garderoben.
-Nej. -Herregud. Förlåt.
-Jag menade inte så. -Det är lugnt.
Jag är bara så glad över att vara där.
Jag kan alltid gå igenom en känd skådespelares fickor.
Jag brukade göra det också.
-Så spännande. -Så spännande.
Ja.
Allt vi behöver nu är våra stjärnor.
Japp.
Hör på, Kirsten, det är nåt jag tror att jag borde berätta för dig.
Visst.
Angående David och Jessica, saken är den...
De är här.
Okej, bra. Ska vi?
Tjusigt.
En till. Det är allt.
-Okej, perfekt. -Okej.
Lite närmare varandra och stilla, tack.
Vad sägs om en liten kyss? Bara en liten kyss?
När ni är redo.
Jag sa: "Sätt dem i en film ihop."
-Okej? -Det gjorde hon.
Han är så begåvad.
Det var det. Du vet vad jag menar?
-Ja. Vänta här. -Okej.
Dålig täckning.
Så, Dan, säg mig. Är du singel? Upptagen?
-Vad är det här, en inkvisition? -Nej, jag är fransk.
Jag är journalist.
Nej, jag är singel. Eller händelsevis,
så träffar jag nån. Hon tänker dumpa mig.
-Varför säger du så? -För att de brukar göra det.
-Okej. -Ja.
Ja. Så jag tänkte faktiskt att jag skulle sova hos Dan inatt.
Okej.
-Va? -Som omväxling.
-Om det är okej för dig? -Om det är det du vill. Visst.
-Ja. Men jag då? -Du kommer att klara dig.
-Va? -Ja, det tror jag nog.
Det är svårt att tro,
men han är ett vilddjur när man väl kommer förbi tafattheten.
-Okej. -Vad för djur?
Okej. Så, jag... Jag ska bara gå.
-Riktigt trevligt att träffas. -Ja. Detsamma.
-Hejdå, Rebecca. -Dan...
Du kan bara säga det.
-Vadå? -Vill du att vi bara ska träffa varandra,
så kan du säga det.
Men det måste vara svårt när det du har med Dan är så mäktigt.
ZOE Önskar att du var här. Puss
ZOE Förlåt att jag bad dig att inte komma.
Tack.
Grattis.
Ja.
Underbart. En framgång.
-Ja. Tack. -Det är en massa människor
där borta som hemskt gärna vill säga hur begåvade ni är.
Och låt mig bara säga, efter allt som hänt, bra gjort.
Vänta lite.
Det är nåt som vi förmodligen måste berätta för dig.
-Okej? -Vi behöver inte göra det nu.
Vi kan inte låtsas hela kvällen.
Inte jag. Det är inte rättvist mot Jonathan.
-Vad är det? Vad handlar det om? -Vi har pratat med varandra.
Vi två, när du hade gått.
-Ja. -Vi pratade om allt.
-Okej. -Det här är verkligen svårt.
-Så vad är det? -Vi insåg vad som verkligen betyder nåt.
Det kunde ha kostat oss vårt äktenskap.
-Ja. -Du sa det,
-om vi inte har tillit, vad har vi då? -Ja.
-Gör inte det här. -Vi känner efter allt...
Det bästa för oss alla, vore verkligen att bryta helt.
Ja.
-Vi borde gå in. -Japp.
Jag beklagar. Men vi kan väl äta lunch ändå.
-Ja, absolut. -Så att vi inte skiljs som ovänner.
-Ja, visst. Ja. -Okej.
-Hej. -Hej.
Tänkte att jag skulle komma ändå. På väg in?
-Ja. Så vi ses där inne. -Ja, kul.
Hej.
-Hej. -Varsågod.
-Hej. Tack. -Jag tror att du har...
Vad? Fan. Har jag?
-Jag tror att det är lite lax. -Var?
-Vill du att jag... -Japp.
Bra. Jag har pratat med Michaela Coel
-med fisk i ansiktet. -Kunde vara värre.
Det var åtminstone inte ägg.
-Är Michaela fortfarande här? -Jag vet inte.
Jag ville prata med henne.
-Okej. -Vi ses om en minut.
-Hej. -Vad gör du här?
Jag tänkte bara säga hej. De behöver mig inte längre.
-Mår du bra? -Ja. Jag mår bra.
Nej, jag är... Det är bra.
Jag antar att du inte... Vill du gå och äta nåt?
-Äta nåt? -Jag är jättehungrig.
Ja, det är jag också.
Jag kan inte minnas när jag senast åt kebab.
Du måste verkligen komma ut mer. Ja, jag vet det.
Jag tänkte på vad du sa
för ett tag sen om att göra saker enklare för oss båda.
Om du vill att jag slutar...
-Slutar? -Om jag inte hade dykt upp,
så hade inget av detta hänt och allt skulle vara bra.
-Nej, det skulle det inte. -Jag ville bara säga det,
hoppas du förlåter mig.
Det är nog dags att du slutar säga det
och låter mig säga det den här gången.
Okej.
Här bor jag.
-Okej. -Tack för middagen.
Varsågod.
Du kan inte sluta nu ändå.
Vad fan skulle Rebecca göra? Hon skulle verkligen sakna dig.
Okej.
Undertexter: Monika Andersson
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir