-Tak, makker. -Tak, elskede.
-Rebecca? -Hallo.
Anna Pavlova: Verdens største ballerina.
Hvad? Jeg troede først, det var til næste år.
De har rykket det til efteråret.
-Efteråret? -Robert Pattinson var ledig.
-Fint. Godt for ham. -Ja.
Misforstå mig ikke. Robert er skøn, men...
Kom nu.
-Filmen hedder Anna Pavlova af en grund. -Ja.
-Så kan jeg ikke være med. -Før du helt...
-Hvor er kluden? -Kluden?
Ja. Det er... Kluden.
Vi overvejer det lige, inden vi drager forhastede beslutninger.
Hvorfor? Jeg skal have mere ost.
Det er kun kvinder, der stilles over for dette valg.
Er det? Det er da aldrig faldet mig ind.
Hvad om vi bare tager kontrollen
og nægter at gøre det.
Det siger du.
Du er perfekt til det her. Det er det vigtigste.
Det burde det være.
Jeg er nødt til at være der for Oscar.
Det var meningen med at tage en pause.
-Jeg ved det. -Så... Beklager.
Glem ikke, at det var dig, der kom til mig om dette
og sagde, at du måtte have det,
-at det var en enestående mulighed. -Ja.
Hvor ofte opstår sådan en begivenhed?
Skal det være en joke?
Nej, desværre, nej, det er ej.
-Hej. -Hallo. Hvem fanden er du?
-Harry Jones. -Undskyld, hvem?
-Har du set fløjdørene? -Ja.
Undskyld, jeg talte lige med... Hvad var navnet?
-Hej. Har du en aftale? -Hej.
En aftale? Nej. Jeg bor her.
-Bor du her? -Ja.
-Det er mit hjem. -Okay.
-Han bor ikke her. -Hvad? Charlotte.
-Jeg vil ikke tale om det. -Hvad sker der?
Vi forstyrrer parrets fremvisning.
Okay. Dette hus er ikke til salg.
Undskyld mange gange,
men jeg må bede jer alle gå.
Fint. Der er klar ovenpå nu.
Fint.
Jeg rydder de sidste ting væk.
Selvfølgelig. Skal vi...
-Undskyld. -Undskyld.
-Hyggeligt at møde dig. -Ja.
Det kan du ikke. Gør det ikke.
Hvorfor er du her?
-Hvorfor? -Ja.
-Jeg skulle hente skjorter. -De er heri.
Sokker, underbukser, bukser og meget mere.
-Det meste er fra vasketøjskurven. -Vi må tale sammen.
Der kommer nogen og skifter låsene.
Mark, hej, ja.
Jeg har det fint.
Jeg ville ringe til dig.
Jeg har talt med Clémence, og hun var begejstret.
Mere end begejstret, hun fløj rundt, da jeg sagde det
og kunne ikke stoppes.
Ja, præcis.
Det er alt sammen utroligt spændende.
Vi arrangerer mødet med Clémence. Så vender jeg tilbage til dig om det.
Lad os se, om vi kan få det op at stå. Ikke?
Fint. Okay. Vi tales ved snarest. Farvel.
-Rebecca. -Hej.
-Dejligt at se dig. -Ja.
Kom ind. Tag plads.
Jeg har bedt Kevin være med.
-Det ser jeg. -Hej.
-Ja. -Okay, skønt.
Jeg er utroligt glad for, at du giver dig tid til...
-Kan vi komme videre? -Ja. Perfekt.
Det, jeg vil gøre her, er, at jeg vil høre, hvad I tænker om,
hvordan vi samler Eight Days.
-Hvordan vi samler den? -Ja,
vi bør antage talenter tidligt.
-Absolut. -Det her bliver så spændende for os alle.
Ja.
Jeg har endnu ikke besluttet, hvor det skal hen.
Ja, og derfor har vi...
-Nej, det er vist stadig mig. -Ja da.
Hvis og når rollen skal besættes,
har jeg lovet Margaux, at hun og jeg vil træffe den beslutning.
-Fint. -Ja.
Jeg tror... Nej, jeg ved, det er derfor, hun valgte os.
-Helt sikkert. -100 %.
-Det er så interessant at høre. -Præcis.
Her er nogle af vores ideer, som vi vil høre din mening om.
-Okay. Men... -Vil du måske...
Så holdet i LA er vildt begejstrede for ideen om Megan Fox.
-Megan-fucking-Fox? -Ja.
-Som Margaux? -Lige netop!
Hvilket hold? Hvad snakker I om?
-Hun passer perfekt til Eight Days. -Hun er da helt forkert.
Matthew McConaughey havde sit McConaissance-øjeblik,
det her kunne blive hendes Meganasance-øjeblik.
Det er så spændende.
Sig mig, hørte I noget af det, jeg sagde?
Hej, det er en besked til Stella Hart fra Imperial Lægehus.
Vi har testresultaterne,
og du indkaldes til en samtale om dem.
Ring til os, når du har fået beskeden?
Okay, tak. Farvel.
-Ja? -Hej, Stella.
Simon Gould i receptionen til dig.
Ja, udmærket. Tak.
-Må jeg stille jer et spørgsmål? -Ja.
Ye-Jun kommer med fly fra L.A. i weekenden.
-Hvem? -Ye-Jun, min partner.
-Okay. -Din partner?
Det er lang vej for én uge,
og FaceTime er også okay, det er super.
-Men man savner duften af nogen. -Ja.
Jeg ville høre, hvor spiser man godt heromkring?
-Okay. -For Ye-Jun er madkender.
Ja, jeg er ikke den bedste at spørge.
Okay. Forstået.
Ollie?
-Hvilken slags duft? -Hvabehar?
Hvilken slags mad kan han lide?
-Moderne fransk er nok... -Moderne fransk.
-Nok det bedste, vi... -Le Bouchee.
-Okay. -Bordet i hjørnet.
Helt uforstyrret. Man ser ud på floden.
-Det ser godt ud. -Ja.
-Ye-Jun vil elske det her. -Det vil han.
Jeg ringer til ham nu.
-Wow. -Hvad?
-Hvad er der med dig? -Ingenting.
Hvorfor? Nej. Luk.
Hvad skal jeg sige?
De bad mig sende dem din showreel.
Min showreel er det sidste, man bør vise nogen.
Ja, jeg har set den. Den er frygteligt.
Jeg insisterede på en audition.
Men jeg mener...
The Crown, for guds skyld.
Hvad med den?
Mener de det alvorligt?
Ja, hvis du gør.
Helt sikkert. Ja.
Det er ikke en kedelig staldmester i baggrunden.
Nej, præcis. Det er pointen.
Det var kun den ærkebiskop af Canterbury, hun talte med.
Ja, det var han vel.
Det er en ret rørende historie, hun er meget blid.
De to drikker te sammen én gang om ugen.
-Så ingen forstår det. -Okay.
Jamen så forsøger jeg mig med det. Uden at ødelægge det.
-Hvordan går det med AA-møderne? -Jo, jeg deltager.
-Det er ikke ligefrem sjovt. -Nej.
Jeg har tænkt over det, du sagde.
-Hvornår? -Da jeg kom ind og gav dig det der.
-Hvad sagde jeg? -Du spurgte, om jeg havde det bedre.
-Efter min lille ordstrid med... -Præcis.
Du sagde: "Hvis du har det bedre,
"så lev for guds skyld det liv, du har fået."
Så ja, jeg mener det alvorligt.
For det er det, det handler om, ikke?
Stella?
Hvad er der?
Min søde.
-Du spiste sammen med ham? -Det var bare en kebab.
-En kebab? -Ja.
-Kun jer to? -Ja.
Det kan jeg ikke tro.
-Jeg... -Men hvorfor?
Han skulle hjem. Ikke hjem, tydeligvis.
Han var alene, alle andre var til efterfest.
-Okay. Stakkels ham. -Jeg havde ondt af ham.
Hav ikke ondt af ham.
Det har jeg. Jeg kan ikke lade være.
Jeg ved, du ikke taler med ham.
Nej. Kan vi tale om noget andet?
-Okay. -Undskyld.
Nej, det er... Det er okay.
Så er du færdig med dit manus?
Hvad?
Jeg har ikke rigtig haft lyst til at skrive på det sidste.
Okay.
Jeg har vist det til nogen.
-Hvem? -Jeg viste det til... Rebecca.
-Rebecca? -Ja.
Okay.
Jeg burde have spurgt. Det er ikke færdigt.
Nej. Ja.
Sagen er, at hun kan lide det.
-Hun vil vide, hvordan det ender. -Ja.
Men hun vil gerne møde dig.
Hvis du vil det. Hvis du vil have mig til at arrangere det.
Merci.
-Er du snart færdig? -Næsten.
-Tom skal bruge det sidst på dagen. -Hvem er Tom igen?
Det har jeg sagt. Guardian-Tom.
Nå ja. Guardian-Tom.
-Du møder ham sikkert i morgen aften. -Fint. Ja.
Hvis du ikke vil møde mine venner, er det fint. Du skal ikke.
Nej, jeg ser frem til det.
Det er normalt at være nervøs.
Jeg er ikke nervøs. Jeg er bare...
Halvdelen er krigskorrespondenter,
og resten arbejder sikkert for Læger uden Grænser.
-Hvad skal jeg tale med dem om? -Bare rolig, de vil elske dig.
Jeg er ofte i tvivl, om du kan lide mig.
-Må jeg læse den, når du er færdig? -Ja.
-Ja, hvis det er okay. -Ja.
Jeg er alligevel færdig.
Jeg har brug for et bad.
SUDANTUR & REJSEPLAN
GODMORGEN LONDON
-Julia? -Ja, godmorgen.
-Hej. Så skjorterne... -Ja.
Mine skjorter hænger bag på min dør.
Ja, det er sandt.
Hvordan er de havnet der?
-Så jeg talte med Dorita. -Okay.
-Din rengøringshjælp. -Ja.
Hun vidste ikke, hvad hun skulle gøre,
-så jeg lovede at gøre det. -Okay.
-Hvor skulle jeg hænge dem? -Okay.
-Ja.
-Tak. -Ja, nej, det er...
-Misha, må jeg få... Fint. -Ja da.
Åh, hvor er han sød. Han er bedårende.
-Ja. Han er skøn, ikke? -Tak.
-Og hvem er det? -Det er Monsieur Bobo.
Okay.
Han er meget vigtigere, end jeg er.
Goddag, monsieur Bobo.
Min partner og jeg ønsker at stifte familie.
-Det lyder skønt. -En familie med børn?
Undskyld mig?
-Hej. -Hej, Rebecca.
-Er Mark her? -Han er sent på den.
-Fint. Så kan jeg få styr på mig selv. -Ja.
-Hvad? -Ingenting. Så du tog Oscar med?
Ja, og han er bedårende.
-Har du mødt ham? -Ja. Vi drak kaffe.
-Hvordan har han det? -Okay. Tror jeg.
-Jeg mener, du ved? -Ja.
-Fortalte du ham, at jeg havde læst det? -Ja, det sagde jeg.
Var det i orden med ham?
Ja. Jeg mener, det var det. Ja.
Foreslog du, at vi måske burde mødes?
-Ja. -Okay.
Så sagen er,
han er ikke rigtig tryg ved tanken om, at du ringer til ham.
Så jeg sagde, jeg kunne arrangere det, hvis han ville.
Åh gud, tak, Misha.
Nej. Tak mig ikke endnu.
Nej, jeg mener det.
Det betyder meget.
Det er vel ikke et problem?
Nej. Det skal nok gå.
De kender til ham, ikke?
-Jo... -Åh gud.
Laver du sjov?
Du har holdt lav profil om det hele.
Ja, men har du ikke sagt det?
Ikke at jeg ikke har sagt det.
Hvorfor siger du det ikke til dem?
-Hør... -Du sagde,
det kun er kvinder, der står med det valg.
Hør, jeg ønsker, at du får jobbet?
-Jeg ønsker, du får det. -Også jeg.
Så det var måske en idé, at det kun handler om dig i dag.
-Det er mig. -Okay,
du kan også vente, til kontrakten foreligger.
Hvem tror de ellers, jeg er?
Nej, se på mig. David, vend dig ikke bort.
Bare se på mig.
Vi har dette øjeblik.
Det er nok. Det skal det være.
For efter det, efter det ligger vanviddet.
Cut!
Okay, gør klar igen!
Steve, gider du holde øje med lysene?
Ja. Okay.
-Hvad? -Nej, det er okay, det er fint.
-Det er bare... -Det er mig.
Nej.
Det føles lidt skrevet.
Ja.
-Undskyld. -Det er okay.
-Jeg vidste ikke, han ville komme. -Heller ikke jeg.
Okay, så måske hvis...
-Hvad hvis jeg kyssede ham? -Ja.
Jeg kunne kysse dig efter...
Du behøver ikke sige noget.
-Hvad? -Vi behøver ingen ord nu,
I gør det, fordi I mangler ord.
-Ja. -Er det okay med jer?
-Ja? -Det er fint.
-Vis det. -De skal markere her.
Okay, så...
-Så der er en pause, ikke? -Ja.
Og så...
-Wow. -Virkede det?
Selvfølgelig. Det er et kys, der indeholder alle de kys,
I aldrig får.
-Ja. -Ja.
Okay, forfra.
Hej, lille fyr. Hvad er der med dig?
Se, Monsieur Bobo. SE.
Det er okay.
Hvad siger monsieur Bobo?
Mor sidder i møde. Ingen kender til Oscar.
-Det hjælper ikke, okay? -Okay.
Beklager, men det hjælper ikke.
Fint. Godt.
-Rart at møde dig, må jeg sige. -I lige måde.
Timingen, og så er Robert pludselig ledig.
Pludselig går alt amok.
-Robert var ledig, ja. -Og så er du også ledig.
-Hvad er chancerne for det? -Ja.
Jeg kunne næsten ikke tro det.
Nogle gange med disse ting,
-måske er det skæbnen. -Måske.
Ja, det er så utroligt.
Ja, det er utroligt.
FORFRISKNINGER
EVAKUERING
-Er det godt? -Bestemt.
Indram det. Ser du?
Hvor var du? Hovedet?
Fandens.
-Hej. -Hej.
-Det er skønt. -Tak.
-Hun er så god. -Ja.
Jeg kan ikke få nok af hende.
Nej.
-Så må jeg bare... -Ja.
To sekunder.
-Ja... Ja. -Pas på.
Hvordan skal jeg sige det...
Jeg så den sidste scene, og jeg tror ikke...
Jeg er ret sikker på, at det ikke var med i manus.
-Hvad? -Den... Hvad du var...
-Øh... Ja. -Kysset?
Nej, det stod ikke i manus.
Nej. Så sagen er,
jeg tror bare ikke, nu til dags med alt,
jeg tror ikke, man bare kan overrumple en skuespiller.
-Hvad? -Uden først at spørge dem.
-Det var hendes idé. -Ja...
-Hvad? -Kysset.
-Var det Zoes idé? -Ja.
Det føltes skrevet. Det syntes hun også.
-Så hun foreslog et kys i stedet. -Okay.
-Og det funker. -Ja.
-Er det okay med dig? -Ja. Nej, det er...
-Jeg ville bare... -Tak.
Som hendes agent ville jeg tjekke.
-Fint. Du er i billedet. -Ja, jeg er i dit billede.
Sådan. Stadig i billedet.
-Ja. -Du skal gå den vej.
-Skal jeg gå. Jeg går den vej. -Ja.
Lad os gå lidt tættere.
Rebecca siger, du fik danseundervisning, da du var yngre.
-Ja. -Ja.
-Det må jeg vel gerne fortælle ham. -Hvorfor ikke?
-Hvad er chancerne, ikke? -Præcis.
Den fysiske del er den vigtigste.
-Ja. -Helt sikkert.
Rebecca har sikkert fortalt dig det her.
Men Alfonso instruerer sammen med Antoine Zhuber.
Okay.
Han er en stor koreograf.
Du godeste, ja.
Antoine er en naturkraft.
Han tager ikke fanger, han ændrer liv.
-Fint. -Det er der rigtig godt.
-Han er i London i denne uge. -Okay.
Det ville være skønt, hvis du siger ja,
hvis I to mødtes i et dansestudie et sted.
-Ja. -Ja.
Helt sikkert. Fantastisk.
-Hej. -Hej.
-Hvordan går det? -Fint.
-Det var fantastisk. -Tak.
Jeg gennemgår replikker til i dag.
-Skal jeg hjælpe? -Nej...
-Jeg kan læse Sam. -Nej, det er fint.
-Nej, jeg klarer mig. Tak. -Okay.
Jeg vidste ikke, du kom.
Jeg var i nærheden.
-Her? -Jeg ville kigge forbi.
For Marcus sagde, at det kun er holdet, som bør være her.
-Okay. -Ja, så...
-Er du tryg ved det? -Ja.
-Hvis ikke... -Det er fint.
Okay.
-Undskyld, hvis... -Nej, det er fint.
Hvis der dukker noget op, hvis du er utryg ved noget,
ringer du bare.
-Ja tak. -Jeg er her.
-Altså ikke her, men her. -Ja.
Okay. Knæk og bræk.
-Hvad? -Knæk og bræk.
-Jeg skal prøve. -Okay.
-Tak. Farvel. -Okay, farvel. Ja.
Tænk, at du gjorde det.
Skal jeg sige, at du ikke er klar?
-Du sagde efteråret. -Det ved jeg.
Hvordan bliver jeg Anna Pavlova nu?
Det behøver ikke være nu.
Du skal vise, du er i gang.
Jeg er ikke i gang. Det er sagen.
-Clémence... -Prøv at få sådan en.
Mark sagde ikke noget, men jeg ved, de taler med andre også.
-Okay. -Okay. To andre...
-Sig det ikke. -Okay.
Men de kan danse, okay? De startede begge i West End-shows.
-Fint. -De kan ikke spille
og vinde ad den vej, okay?
Det ved alle.
De ønsker, at du skal hjælpe dem i mål.
-Hvordan overlever vi torsdag? -Du får timer.
Du er i god form.
Det går ikke, jeg er en klodset elefant.
Vi gør det nødvendige, okay?
Jeg ringer senere, så laver vi en plan, okay?
-Farvel, Oscar. -Væk ham ikke.
Det vil ændre dit liv, okay?
Okay. Godt.
Jeg går direkte mod hovedindgangen ved transportområdet.
Okay. Jeg venter her.
Okay. Tak. Farvel.
-Hej. -Hej.
-Den bliver god, ikke? -Hvad?
-Filmen. -Nå, den?
Ja. Den bliver god.
-Han er virkelig talentfuld. -Ja.
-Øh, hvem? -Marcus MacLeod.
Han bliver til noget stort.
Ja, det gør han.
Er du ikke overbevist?
Jeg ved ikke. Han er ung, og det er da godt.
-Men? -Det er hans første film,
og han er heldig.
Det er helt sikkert.
Hvad mener du?
Jeg repræsenterer Zoe Spencer.
Hun er skøn.
Ja, hun er genial,
men når man læser mellem linjerne,
instruerer hun dybest set en masse for ham.
-Virkelig? -Ja.
-Hold det for dig selv. -Ja.
-Hej. -Hej.
Undskyld.
Jeg vidste ikke, om du kom.
-Jo, jeg er her. -Okay.
Jeg skaffer dig en drink.
Okay, så.
-Hej. -Hej.
-Suki. -Hej. Rebecca.
-Okay. Rebecca. Ja. -Ja.
Rart at møde dig. Det er Tom.
-Hej, Rebecca. -Hej.
-Vi har hørt så meget om dig. -Virkelig?
Godt at møde dig her.
Vi troede, hun havde fundet på dig.
Nej, jeg er virkelig.
Så du er producer på Eight Days, ikke?
Jo. Med lidt held.
-Hvor skønt. -Hvem spiller Margaux?
-Jo. -Sig, det er løgn.
Ja. Nej. Vi er stadig langt fra...
Undskyld, hvad er løgn?
Undskyld. Hvad fanden?
Her er din drink. Jeg ville bringe den ud.
Hvad fanden er det om Megan Fox?
Kirsten ringede til mig.
-Hvad? -Hun sagde, at I havde talt sammen.
-Ja, vi har talt. -Jeg tænkte på, om du ville sige noget.
Jeg bad hende skride.
Virkelig? Det nævnte hun ikke.
Selvfølgelig ikke. Hun er en dum...
Det bliver ikke Megan Fox. Hvad regner du mig for?
-Men hun får omtale. -Det får hun ikke.
-Du fortæller mig ikke, hvad der sker. -Og det siger du.
-Hvad? -Ingenting.
-Jeg kender til Sudan, okay? -Ja.
Ville du sige det eller skride?
Du ved det, fordi du læser mine emails.
Der er noget, som hedder: "Nyligt åbnede dokumenter," Rebecca.
Så du har kontrolleret mig. Så du stoler ikke på mig.
Det gjorde jeg, men ikke nu. Jeg tog fejl.
-Hej. -Hej.
Hvordan har du det?
Jeg er okay.
Nogen har sendt et tilbud på huset.
-Jeg har accepteret. -Hvad?
De bød udbudsprisen.
-Er du vanvittig? -Men det vigtigste er,
at der ingen betingelser er.
"Har du accepteret tilbuddet"?
-Hvordan kunne du gøre det? -Gør det nu ikke sværere.
Jeg gør det ikke sværere. Det er ikke 1950'erne,
men jeg købte det. Jeg betalte en kæmpe...
Nej, faktisk, undskyld.
-Glem det. Det betyder ikke noget. -Nej. Præcis.
Det var ikke det, jeg ville sige.
Vi må ikke sælge vores hjem.
Jeg gør det ikke sværere, jeg prøver at redde mit ægteskab.
-Held og lykke med det. -Charlotte, jeg beder dig.
-Du sagde altid, vi skulle tale sammen. -Ikke nu, Jonathan. Ikke nu.
FILM HVEM INSTRUERER HVEM?
-Har du set det? -Ja, lige nu.
-Du godeste! -Jeg vidste ikke, hun var journalist.
Du har ikke sagt det her?
Hun så helt normal ud.
-Har du hørt fra produktionsselskabet? -Sikkert.
Hvad vil Marcus sige?
Hvad så? Jeg tænker på Zoe.
-Ja. -Det er slemt for hende.
Det er det virkelig.
-Jeg er sådan en idiot. -Det er du.
Der er te og kaffe i forhallen bagefter.
Og nogle kiks, hvis du er hurtig.
-Kiks. Fremragende. -Ja.
Nogen af jer har måske bemærket, at vi har en nyankommen med i dag.
Vil du præsentere dig selv?
Hej, jeg hedder Kirsten, og jeg er alkoholiker.
Jeg vænner mig vist aldrig til at sige de ord.
-Hallo. -Hej.
-Simon. -Hej, Simon, rart at møde dig.
I lige måde. Udmærket.
Vi kommer vist ikke frem til kiksene her.
Nej.
Jeg mener...
Skal vi tage en drink i stedet?
Jeg var i London en sommer i mine 20'ere.
Jeg stod i en bar i Kensington.
-Kensington? -Ja.
Godt gået.
Mand, sikke en sommer det var.
Ja.
-Det virker så længe siden nu. -Ja, selvfølgelig.
-Og nu er du tilbage. -Ja.
Godt nyt job, fantastisk lejlighed. Det kunne ikke være bedre.
-Hvorfor så nu? -Hvabehar?
Det rager tydeligvis ikke mig.
Hvorfor nu, på dette tidspunkt i din udvikling?
Okay.
-Der er selvfølgelig skønt i L.A. -Helt sikkert, ja.
-Jeg har aldrig været der. -Der er faktisk vidunderligt.
-Men... man når til et punkt. -Ja.
Jeg var forelsket i en fyr, og han var gift.
Det varede vel i tre år.
Han sagde, at han kun var i live, når vi sås.
Intet andet betød noget.
Han forlod sin kone.
Han ventede bare på det rette tidspunkt.
Jeg troede på ham.
Jeg tror, han mente det.
Selvfølgelig vidste jeg det hele tiden.
Men jeg ville ikke vide det.
Og han var også min chef.
Det er han stadig,
hvilket ikke gjorde det nemmere.
Nå, men hans kone fandt ud af det.
Og du er stadig forelsket i ham.
Selvfølgelig er du det.
Selvfølgelig.
Hej, Clémence, hvor mon du er,
for du er ikke her, og vi skulle ind nu dybest set.
Der er du. Fantastisk. Og du tog Oscar med. Strålende. Okay.
-Hej. -Hej.
-Undskyld. -Bare rolig.
-Jeg lagde en besked til dig. -Nej, det er et mareridt.
Sasha kom ikke. Hendes kæreste er ude,
men han tatoverede hendes navn på armen,
det er blevet betændt.
Sagen er, hvad gør vi med Oscar?
Jeg tænkte på vej herhen, at vi kunne fortælle dem det nu.
-Ja. -Som du sagde:
-Vi tager kontrol. -Ja.
-Og... Eller hvad? -Eller.
Nu er vist ikke den rette tid.
Nu hvor du skal møde Antoine Zhuber.
-Okay. -Clémence.
-Hej, Mark. -Hej.
-Antoine er her, hvis du er klar. -Fint.
Hvem er det?
-Altså... -Det er Oscar.
-Oscar. Goddag, Oscar. -Ja.
Det er et dejligt navn, ikke?
Undskyld, min barnepige tog til Budapest.
-Budapest? -Ja.
-Kærestens tatovering er betændt.
-Jamen dog! -Det er slemt.
Ja. Mon ikke.
Skal vi?
-Undskyld det her. -Det er okay.
Det ligner ikke Rebecca.
Hun har ombestemt sig. Hun genlæste det og fortrød.
Nej, jeg ringer og spørger, hvor hun er.
Jeg kan komme tilbage en anden gang.
Du bliver her, ikke?
-Hvad mener du? -Du går ingen steder.
-Selvfølgelig ikke. -Fint. Jeg kommer igen.
-Hej. -Hej.
-Undskyld. -Jeg ville ringe.
Jeg mødte Tom Hiddleston, som talte uophørligt.
Okay.
-Er han her? -Ja, han er.
Godt.
-Hvad? -Nej, ingenting.
Det er bare, I passer på hinanden?
-Ja da. -Hvis han er vred, eller...
Han er sikkert vred. Det har han al mulig grund til.
Ja, han har.
-Okay, ønsk mig held og lykke. -Ja.
Tusind tak for hjælpen.
-Jeg værdsætter det virkelig. -Det er helt okay.
Hold ryggen lige.
Ja, udmærket, Clémence. Præcis.
Værsgo. Arme i position.
Så vi føler den modsatrettede energi.
Ja.
-Mor danser. -Hold fokus.
Mor ser dansen.
Bare hold bøtte.
Ret ryggen. Ja.
Alt er på linje. Bøj knæene.
Voila. Ja.
-Undskyld, men det er svært. Ja. -Ja, undskyld.
Koncentration er vigtig.
Vi har brug for seriøsitet.
Ja. Oscar.
Han er sikkert... Han bliver lidt...
-Sikkert urolig. -Ja, urolig.
Måske du kunne gå lidt udenfor, Rebecca.
Ja.
Indtil timen er forbi, så kan du komme ind igen.
-Helt sikkert. -Tak.
-Hvis det er i orden med dig. -Ja. Så jeg...
-Jeg venter bare herude. -Okay.
-Ikke så langt væk. -Okay.
Kom så, Oscar.
-Farvel. -Ja, farvel.
-Ja. -Mange tak.
Fint.
Og så...
Indtag første position.
Okay. Godt.
Jeg tror ikke på dig, okay?
Hun sagde ikke, at du ikke vidste det.
Så hun løj.
Hun løj for dig, hvis du tænker over det.
-Hvis du troede, jeg skulle være Rebecca. -Fandens.
Hør, Misha er oprevet.
Hun ønskede bare, at vi talte sammen.
Stakkels hende.
Det var faktisk ikke en løgn.
Jo, jeg læste det,
men jeg vidste ikke, hvem det var af.
Og jeg tænkte: "Mand, den knægt kan skrive."
Du vil måske ikke høre det, men jeg var stolt.
Jeg var virkelig stolt, da jeg indså, det var dig,
og jeg har ikke meget at være stolt af,
så det betyder meget.
Jeg tilgiver dig aldrig.
-Jeg er ikke perfekt. -Hvis det handler om det.
Jeg tilgiver dig aldrig det, du gjorde mod mor.
Hvordan har hun det?
Hør her, Luke,
ting er aldrig så enkle, som de ser ud.
-Jeg ved, hun vil sælge huset. -Jep.
-Hvis du kunne fortælle hende... -Hvad?
-Hvis du kunne fortælle... -Skrid!
-Nej. -Det handlede ikke om manus.
-Selvfølgelig. Slip mig. -Nej, Luke, vent.
Det er fint. Jeg er okay.
Undskyld.
-Luke? -Nej, undskyld, jeg kom.
Ja, sådan. Vær stille for mors skyld.
Hun elsker dig. Hun kommer snart.
Hun gør bare noget svært.
Skal vi... Måske ser vi hende gennem vinduet. Ja.
Kunne du tænke dig det? Ja?
Kom så. Kom nu.
Okay. Se.
Der er hun. Er hun ikke skøn? Ja.
Du er heldig at have sådan en dejlig mor.
Flot. Lad os gøre det igen.
Undskyld.
-Er du okay? -Ja, jeg har det fint.
Hej.
Du er her. Du er i lufthavnen. Jeg ville prøve at...
Okay, så... Vent, er du der stadig? Er du stadig i L.A.?
Nej, vent. Ye-Jun, hvad mener du?
Men lad os tale om det, ikke?
-Er du okay? -Ja, jeg har det godt.
Jeg troede, du græd.
Så Ye-Jun kommer ikke.
Men dog. Kom han for sent til flyet?
Han kom ikke for sent.
-Han gik ikke ombord. -Åh, okay.
Så jeg behøver alligevel ikke en forlovelsesring.
-Det er min skyld. Jeg lyttede ikke. -Nej, det er ej.
-Jeg burde have... -Jo, det var det faktisk.
Det er din skyld. Vi tager kontrol over situationen.
Det var dit pitch til mig.
-Jeg... -Inden jeg så mig om,
lod du, som om Oscar var din.
-Du er god til spædbørn. -Jamen, tak.
Næste gang der er en rolle, bliver det på mine vilkår.
Lige fra starten.
-Ja. -Men du sagde det.
Hvor mange gange får man en enestående rolle?
-Fandens! -Præcis. Vi kender svaret nu.
Ja, præcis, to gange.
-Hvad? -Er du ikke fransk?
-Hvad? -Det er perfekt.
Mange tak, det er fint.
Ja, vi ses i morgen. Tak.
-Zoe. -Nej.
-Hør. -Det var en lang dag.
-Jeg ved det, må jeg bare... -Hvorfor?
Hvorfor gør du det?
Jeg beklager meget, okay.
-Hvorfor siger du det? -Netop.
Ved du, hvordan jeg har haft det i dag?
Selvfølgelig ikke. Selvfølgelig.
Hvis du er jaloux, er det dit problem.
Det ved jeg. Jeg gør det altid.
Jeg måtte ned på knæ for at undskylde.
På knæ?
Hvis du ikke kan være agent og kæreste, vælg.
-Hør. -Eller ingen af delene.
Jeg har fået nok.
-Virkelig? -Jeg har ikke fået nok af nogen af delene.
-Jeg er virkelig træt, undskyld. -Også mig.
Jeg er ikke træt. Jeg er træt,
-jeg har ikke sovet. -Godnat.
Ja, godnat.
Jeg fortjener dig ikke,
og jeg frygter at miste dig. Lige meget.
-Hej. Ja da. -Har du et øjeblik?
Der er noget, jeg ville dele med dig.
Fint.
Jeg har tænkt på Eight Days, og jeg har vist løst vores problem.
-Du godeste. -Ja, præcis.
Det er spændende, for Kevin og jeg, vi talte lige om det.
-Kevin, vil du... -Ja. Selvfølgelig.
Jeg har forhørt mig, og det er sådan, at
Jeremy mødte Megan i Little Beach House, Malibu.
-Okay. -Little Beach House er...
-Jeg ved, hvad det er. -Fint.
Han talte om Eight Days,
hun sagde: "Jeg gør alt på dette tidspunkt i min hvad end."
Jeremy sagde: "Megan, det gør vi da."
-Okay. -Okay.
Det glæder os, at du er på denne rejse med os.
Det er I sikkert, men jeg er ikke på den rejse.
-Okay. -Nej, det spændende er,
-at jeg har en bedre idé. -Okay.
Så din idé om at antage nogen tidligt, som for eksempel nu...
-Ja. Godt. -...er så god.
Så hvis vi skal gøre det,
Clémence Poésy.
-Okay. -Netop.
Hvorfor har jeg ikke tænkt på det før.
Hun er fransk, hun er genial,
helt troværdig som krigskorrespondent,
og hun er en kunde.
-Wow. -Ja, ikke?
Det fede er, at timingen er perfekt.
Hun har lige født og vil holde et år fri.
-Fint. -Så vi antager hende nu.
Vi giver hende en ledende producentrolle.
Vi får kontrol over det hele med hende.
Vi bygger det op til, når hun er klar. Det er perfekt.
-Du godeste. -Ja.
-Vi bør se det som en mulighed. -Bestemt. 100 %.
Det behøver vi ikke.
Undskyld mig?
Hun er her, og jeg har spurgt hende, og hun sagde ja.
-Virkelig. -Jeg kunne heller ikke tro det.
Clémence, kommer du ind?
Hej.
-Dejligt at møde dig. -I lige måde.
-Må jeg bare sige, at jeg er så glad. -Ja.
Fint. Det er fint.
Det er jeg også.
Undskyld.
-Det er okay. -Måske hvis du er stille.
Okay, ja.
-Okay, fint. -Fint.
Det er vigtigt at holde såret rent så længe som muligt.
-Fint. -Jep.
-Okay, tak, Julia. -Ja, nej. Ja.
Ja, det var vist alt for i dag.
-Undskyld? -Jeg sagde, at jeg tager hjem nu.
-Åh ja. -Ikke hjem.
-Men alligevel... -Ja.
-Hav en god weekend. -Ja.
Om fredagen tager jeg nogle gange en drink på vej hjem.
Okay.
Drink. Ja.
Ja.
-For fanden. -Det er vist salsaaften om fredagen.
-Skal vi gå et andet sted hen? -Ja, okay. Kom.
Vent. Vidste du, det var salsaaften, da du foreslog dette?
Mig? Nej. Hvorfor?
De giver gratis sangria, hvis man danser, faktisk.
-Okay. Jep, kom nu. Jep. -Ja?
-Lad os drikke. -Okay.
-Hej. -Hej.
Jeg forventede ikke at se dig.
-Jeg ville ringe, men jeg... -Jeg ville også ringe til dig.
Okay.
Jeg kommer for at fortælle dig,
at jeg har løst casting-problemet på Eight Days.
-Okay. -Selvfølgelig kun hvis du godkender.
-Jeg tror, du vil elske det. -Ja.
-Clémence Poésy. -Okay.
-Kan du ikke lide hende? -Jo, jeg synes, hun er god.
-Hvordan har du det? -Jeg har travlt.
Ja.
Hvad ville du ringe om?
Jeg ville returnere dem til dig.
Jeg får vist ikke brug for dem.
Okay.
Jeg ville ikke rejse.
-Hvad? -Til Sudan.
Jeg ville afslå det. Derfor fortalte jeg dig det ikke.
Okay. Men nu...
Nu rejser jeg, ja.
Jeg har sagt ja.
-Nej. Gør det ikke. Jeg beder dig. -Beklager, Rebecca.
Jeg beklager meget.
Er du okay? Du må løsne lidt op.
-Hvad? -Det sidder i hoften.
-Hvad, mine læber? -Nej.
Må jeg ikke bevæge dem?
-Dine hofter. -Okay. Ja.
Tak.
Okay.
Ja!
Se på dig. Jeg vil...
-Det er okay. -Nej, det ikke er det.
Det er ikke det. Tydeligvis.
-Det sker ikke, vel? -Jo, det gør.
-Nej, tænk over det. -Jeg tænker over det.
-Nej, Julia, vi er lidt fulde. -Nej, jeg er ej.
Jeg er lidt over det hele. Jeg ved ikke, hvad jeg vil.
-Nej, jeg vil ikke såre dig. -Du sårer mig ikke.
Jeg vil ikke såre nogen.
Hør, det føles forkert, ikke?
Det har været en forfærdelig uge.
Det burde ikke være kommet så vidt.
Jeg er virkelig ked af det.
Ja. Selvfølgelig.
Tekster af: Elisabeth Brinch
Kreativ supervisor: Lotte Udsen