Dan Balas kontor, det er Ollie.
Det er Dan. Er du sikker på, at jeg er det rette sted?
-Det ved jeg ikke, hvor er du? -Sheilas café i Newham.
-Ja, det er det åbenbart. -Okay, nå,
-ønsk mig held og lykke. -Det gør jeg.
Han marcherer imod mig, mit ansigt er helt rødt.
Han siger: "Jamen... Hvilken en er du så?"
-David. -Dan.
SHEILAS MORGENMAD HELE DAGEN
-Dejligt sted. -Ja.
Jeg kom her meget, da jeg researchede til The Knowledge.
Ja, selvfølgelig. Skøn film.
-Jeg har været stamkunde siden. -Ja.
Det forstår man. Nå, men skønt, at jeg endelig fandt dig.
Du tager ikke telefonen.
-Jo altså... -Grunden til at...
-Nej. Undskyld. -Okay, altså
Jenny Salmon har kontaktet mig.
-Jenny Salmon? -Ja.
-Om hvad? -Om Bond tydeligvis.
-Ja. -James Bond?
-Jeg ved, hvem han er. -Hun vil møde dig.
-Hun vil møde dig i morgen. -Okay.
Er det bare mig, eller underreagerer du på denne nyhed?
-Dan... -Davey, en dame vil til
-Bermondsey. Er du interesseret? -Jeg kommer straks.
-Fint. -Beklager, men jeg kan ikke.
Men David...
Sagde hun Bermondsey?
-David, vent. -Undskyld, Dan.
Jeg kan ikke gøre det lige nu.
-Hop ind, skat. -Nej, men det er alvor.
Jeg ved det. De mener det. Det kan være din chance.
-Okay. Så du kører taxa. -Ja.
Er det noget, vi bør tale om?
-Det er kompliceret. -Okay.
Jeg er ikke skuespiller mere, Dan. Jeg er holdt op.
Pas godt på dig selv, ikke?
AGENCY
-Godmorgen. -Hej.
Så ingen ved, hvad det handler om?
-Selvfølgelig ikke. -Nej.
-Fint. -Hvad fanden
-er et stemningsmøde? -Hvem ved.
Okay, før Dan kommer,
han ved det ikke, men angående hans fest,
så ved alle, det er efter arbejde.
-Ja. -Og jeg vil give alle besked.
-Om hvad? -Præcis.
Jeg siger det snarest.
Hvad fanden er et stemningsmøde?
-Det ved ingen. -Præcis.
Okay, fint.
-Hej. -Hej.
-Glædelig mandag, allesammen. -Okay, ja. Så...
Okay, så... Nej, så vent. Ved nogen, hvor Julia er i dag?
-Julia? -Ja.
-Er hun her ikke? -Nej.
Julia er aldrig ikke her.
-Nej, vel? Jonathan? -Nej. Jeg ved ikke noget, beklager.
Okay, så Misha vil du tage noter til det her?
-Ja. -Okay, skønt.
For vi ønsker at huske denne dag.
-Gør vi? -Helt bestemt.
Dan, vil du måske tage ordet her?
Ja tak. Så det er faktisk ikke bekræftet endnu, men... Sagen er.
-Vi fik Bond. -Hvad?
-Næ... -Så godt.
Jeg ville måske ikke sige, at vi fik Bond, akkurat.
-I er så britiske. -Gudskelov, at nogen er det.
-Vi får det til at ske. -Hvem bliver det?
-Ja. -Tja, igen...
-Det er David. -David?
-David Harewood. -Wow.
-Mand. -Ja, selvfølgelig er det.
De vil i en ny retning.
-Selvfølgelig. -Jenny Salmon kommer her
-for at mødes med ham i morgen. -Dan, flot.
-Ja. -Tillykke.
-Ja. Tak. -Hvor skønt.
-Ja. -Ja, det er.
For fanden, Dan, se dit udtryk.
Stort øjeblik i Nightingale Hart-historien.
Og jeg har lige fået breaking news.
Hold nu op. Her sker noget.
I skal vide, at Jeremy og alle hos UWT er begejstrede for det.
-Bestemt. -Og vi har lige fået en mail
lige nu, om at han selv vil deltage.
-Hvad? -Hvem? Jeremy?
-Netop. -Hold da op.
Han ankommer med fly i morgen tidlig.
Flyver han fra L.A. for et møde?
-Ja. -Helt ærligt.
-Utroligt, ikke? -Ja.
Når man tænker på CO2-aftrykket.
Han og Jenny er gamle venner, det kan hjælpe os alle.
-Jo, ja... -Det her er så spændende.
-Ja. -Ja.
Nummeret er ikke tilgængeligt, læg venligst på...
Det må være en joke.
-Hej, ja. -Hej.
-Hvordan går det? -Ja.
-Du har sikkert haft travlt. -Ja.
Det ses på dine beskeder.
Ja, beklager. Der har været tryk på.
Ja. Så hvad, er du?
Jeg filmer ikke i dag. Jeg skal til et møde.
-Okay. -Jeg har tænkt,
jeg var ved at ringe i weekenden.
-Jeg tror ikke, det virker. -Okay.
-For mig, mener jeg. -Ja.
-Jeg skal mødes med Stella. -Ja.
Jeg ringede, hun sagde ja til at mødes.
-Ja -Det betyder ikke...
-Nej. Fint. -Dan...
Jeg har travlt. Meget travlt.
Jeg bør faktisk gå.
-Men... -Hils Stella og...
-Kan vi ikke bare... -Jo. Okay, godt.
Ja, de har flyttet Eight Days-mødet til om morgenen.
-I morgen? -Ja.
-De har ikke forklaret det. -Nej.
-Jeg må flytte Tilda. -Ja.
Måske torsdag, hvis det passer hende.
-Eller, ja, du ved... -Okay, ja, jeg spørger.
Jeg tænkte på, om du vil komme med mig?
-Mig? -Ja.
-Wow. -Ja, jeg mener,
du har jo dybest set skrevet pitch-dokumentet.
Jeg troede, Margaux skulle med dig.
Nej, hun skal ej.
-Så klokken tre. -Ja. Det hele er herinde.
Du møder til tiden, du går ind, og du er genial, ikke?
Ja, eller rolig nu.
Jeg kommer, men jeg har noget, jeg ikke kan flytte i morgen.
-Okay. -Du behøver mig heller ikke, vel?
-Så det er okay. -Det er din aftale med...
Kirsten, du har vist ikke mødt Simon. Jeg bør præsentere jer.
-Hallo. -Hej.
-Dejligt at møde dig. -I lige måde. Hej.
Simon er en af vores ældste mest begavede kunder.
Gammel, ja. Det kræver sikkert ikke mere.
Kirsten kommer helt ovre fra Amerika.
Flot klaret. Jeg håber, du bliver lykkelig her.
Tak.
Ja, men hvis han kommer ind i caféen igen,
vil du så ringe til mig?
Okay, fint. Tak.
Åh nej. Stadig utilgængelig.
-Fint. -Hej.
-Hvordan går det?
-Ja. -Hvad foregår der?
-Hvad er der sket? -David er forsvundet.
-Forsvundet? -Præcis.
Hvad betyder "forsvundet?"
Det begyndte i den film, hvor han var taxachauffør.
-The Knowledge? -Ja. Så nu
tror han, at han er chauffør.
Lukkede de ikke for uger siden?
David fordyber sig, det ved vi,
men denne gang er han vist gået for dybt.
Du må få ham tilbage igen og hurtigt.
-Det ved jeg. -Det ved vi.
Men hvad fanden laver du så stadig her?
-Hej. -Hej. Mr. Hope?
-Ja. Hej. -Fint. Ejeren er hjemme,
-så skal vi... -Ja, fint.
-Goddag, mrs. Nightingale. -Okay. Nej...
-Charlotte, hør nu. -Jøsses.
-Det er okay. Jeg er hendes mand. -Snart eksmand.
-Okay... -Det arbejder vi på.
Okay.
Så det er vindfanget.
-Som du ser, sydvendt... -Kan du give os et øjeblik?
Bestemt, ja, selvfølgelig...
Charlotte, bare fem minutter. Det er alt, jeg beder om.
Okay, hør, vi taler om 25 år.
Var det ikke fem minutter?
-Ja. -Selv det er længe nok.
Okay.
Jeg elsker dig.
Hør, jeg ved, du ikke tror på det,
jeg ved, du ikke vil høre det, men alligevel...
Jeg ved, hvad jeg er.
Det gør vi begge, og jeg kan blive bedre.
Jeg vil fortjene dig. Jeg vil være den person.
Men jeg er bare, jeg er så træt af ikke at være ham.
Hvis du bare giver mig chancen for at vise dig det,
for uden det, uden dig...
ved jeg ikke, hvem jeg er.
Du har ret, jeg ved, hvad du er, og jeg tror ikke på dig.
Jeg ved ikke engang, om du tror på dig selv.
Hej. Jeg tænkte, jeg ville blive hængende.
Hvis du vil være bedre, Jonathan,
så vær bedre. Ikke for mig, for dig selv og for alle, der stadig elsker dig.
I mellemtiden bør jeg komme videre med mit liv.
-Hør, nogle gange... -Nej, lad være.
Okay.
-Hej. -Dan. Hvordan fandt du mig?
Kald det intuition.
Jeg gav Sheila i caféen 50 pund for at sige, hvor du var.
-Okay. -Må jeg give en drink?
-Ja tak. -Vodka Martini, shaken, not stirred?
-Jeg tager en bitter. -To gange bitter, tak.
Ja tak.
-Er der travlt i dag? -Ja.
Ikke dårligt. Jeg havde nogle ture til lufthavnen.
Okay, fint.
Undskyld... Jeg kan ikke gøre det her.
-Gøre hvad? -Jeg må forstå dig.
Jeg har været din agent i ti år.
-Tolv, faktisk. -Mand. Nå, men giv mig en forklaring.
Det er alt.
Der var en glæde ved ham. Han havde ikke meget.
En lille villa på Canvey Island.
Hans kone, Jean, fantastisk kvinde.
Og hans taxa. Han havde ikke brug for mere.
Michael.
Det vidste jeg ikke, da jeg først mødte ham.
Jeg steg ind i hans taxa, og vi begyndte at tale,
han var bare sådan en, ikke?
Og jeg gennemgik en svær tid
-på alle planer. -Ja.
Jeg husker, at jeg tænkte: "Hvad fanden laver jeg?"
Jeg vil være dig. Jeg vil leve dit liv.
Du har været ham.
-Hvad fanden laver jeg? -Hvad?
-Det var bare en film. -Det er en genistreg.
-Den er bevægende. Jeg har set klippet. -Nå men...
Han lod mig låne sin taxa, bare lidt uofficiel kørsel.
-Bare for at researche lidt. -Ja.
-Han tog mig bare ind i sit liv. -Ja.
-Jeg kunne bare ikke stoppe. -Jøsses.
-Er det overhovedet lovligt? -Sikkert ikke. Jeg ved det ikke.
-Hør, angående i morgen... -Dan...
Det er bare et møde.
Det er ikke et tilsagn. De er til audition hos dig,
hvis du er i tvivl. Jeg mener ikke, du har noget at miste.
Plus, hvis du går derhen, bliver jeg måske ikke fyret,
og det ville være en skøn 40-års fødselsdagsgave.
-Har du fødselsdag? -Ja, altså...
-Hvorfor sagde du ikke det? -Altså...
-Hej! Hallo. -Nej. David...
-Hej. Han har fødselsdag! -Nej, sig det ikke til alle...
RAMBERT SKOLE FOR BALLET OG MODERNE DANS
(HOVEDINDGANG)
-Tusind tak. -Vi ses i næste uge. Hej.
-Hej. -Hej.
-Tak. -Farvel, skat.
Sagen er, at jeg altid gør det.
Bliver bange og ødelægger alt.
-Har du fortalt hende om dine følelser? -Hun ved det vist.
-Tror du, hun ved det? -Det håber jeg.
Det plejede Michael at sige.
Det er ikke kompliceret. Du ved altid, hvordan du har det.
-Ja? -Hør, du er 40 år.
-Jo, jeg... -Du er 40 år.
Det er sandt.
Hvor meget tid har du?
-Altså... -Lov mig det.
Lov mig, at du fortæller hende
-om dine følelser. -Ja.
Jeg vidste ikke, om du ville være her.
Jeg ville ikke tage hjem til dig.
-Hvis han har sendt dig... -Det har han ikke.
Det er typisk ham og helt over stregen...
Han sendte mig ikke. Han ved intet.
-Nå, alligevel. -Jeg ved ikke, hvorfor jeg er her.
Jeg prøvede at få ham og Luke til at tale sammen,
men det gik helt galt.
Man kan ikke ordne andres liv, Misha.
-Det ved jeg. -Det forstår du nok engang.
Jeg forstår det godt. Jeg er ung, men ikke dum.
-Nej da. -Alle siger, det ikke er min skyld.
-Fint, jeg ved det ikke mere. -Misha...
Men nu har jeg ødelagt den familie, jeg aldrig havde,
og det er ikke fair.
Giv mig din sødme
Trøst mig i dette vanvid
Improviser ikke, David.
Kvinde, med dig er jeg født på ny
Ja.
-Hej, venner. -Hej.
Hej, Kirsten. Der er ris-te på dit kontor.
Så det er dagen.
-Præcis. -Det er det.
Kevin, vil du ringe til Dan?
Ja.
Jeg vil gerne høre ham om David, men han tager ikke telefonen.
-Hej. -Hvor er du egentlig?
-Jeg er her. -Hvor?
-Alt er fint. -Kirsten har prøvet
-at få fat på dig. -Okay.
Hun vil tale om David.
Det er okay. Jeg har ham. Han er her.
-Fandt du ham? -Han blev hos mig i aftes.
-Min gud. -Vi tog hen på pubben. Alt er fint.
Hvor er det godt,
for Kirsten har et vanvittigt udtryk her til morgen.
Opdager hun, noget er galt, går hun fra forstanden.
Det ønsker ingen at se.
HAR BRUG FOR AT TÆNKE. UNDSKYLD DAVID.
Hallo? Dan, er du der? Daniel?
Det første, jeg vil sige, er vel, tak, fordi I er kommet.
Tak, fordi vi måtte se det.
-Selvfølgelig. -Vi er vilde med
-pitchet. -Godt.
Jeg vil spørge jer om én ting.
-Okay. -Noget, der ikke...
Jeg ved ikke, om det hitter lige nu.
-Okay. -I har en utrolig historie.
Et tikkende ur, følelsen af lurende fare, utrolige karakterer,
-og det hele er sandt. -Ja.
-Men hvad Margaux angår... -Ja.
Vi priser folk som hende,
der sætter sig selv i disse ekstreme situationer
-igen og igen. -Ja.
Men så er der en anden del af mig, der tænker hvorfor?
-Hvorfor? -Ja.
Jeg hader udtrykket oprindelseshistorie, så tilgiv mig,
men jeg vil gerne vide, hvad det er i hendes baggrund,
-i hendes følelsesliv... -Følelsesliv?
Ja, der får hende til at beslutte sig for...
-Det er ikke en beslutning. -Okay.
Man beslutter sig ikke for at ånde.
-Nemlig. -Hvis man har været et af de steder,
og man har set livet og døden
og håbet og det nytteløse i alt,
vender man tilbage som en anden.
Man har ikke tid til ligegyldige ting.
De ting, vi andre tænker over hele tiden.
Man har brug for folk i sit liv,
der forstår det og accepterer en for den, man er,
og der elsker en alligevel.
Netop. Ja.
Åh nej.
-Ollie... -Åh nej.
Jeg har nok at se til her til morgen,
så vi må tænke os om.
-Undskyld, vi? -Hvad er der sket?
Han har bare mistet James Bond.
-Hvad? -Han havde ham, men han forsvandt.
Han forsvandt ikke. Jeg ved bare ikke, hvor han er.
-Skønt. -Vi finder ham aldrig nu.
Han er trænet i at slippe væk.
-Ollie, luk, tak. -Okay.
Jeg ved ikke. Jeg er rådvild.
Han talte om sin rolle i The Knowledge.
Den mand, den er baseret på, i Canvey Island.
Han er lidt besat af ham,
og der var noget sang og et syltet æg.
-Canvey Island? -Ja, hvorfor?
Det er der, han bor i filmen.
Er det? Okay, det er alt, jeg husker.
Har vi en kopi af manus?
-Hallo? -Okay.
-Kan jeg hjælpe? -Jeg leder efter Julia.
-Hvad? -Undskyld. Bor Julia her?
Det er okay, mor. Jeg ordner det.
Bed ham gå. Vi vil ikke have det, uanset hvad det er.
-Hej. -Ja. Hvad laver du her?
Okay. For det første vil jeg høre, om du kan lide sådan en.
De ser ret godt ud i dag, Det er interessant. Det gør de ikke altid.
Ja, her er det. Han nævner det her. St. Anne's Road.
-Okay. St. Anne's Road, Canvey Island. -Hvor er Dan?
-Dan? -Ja.
-Han er lige smuttet, Stella. -Ja.
Så må en anden passe ham.
-Hvem? Mathias? -Kun i et par timer.
-Jeg kommer tilbage. -Jeg ville gerne, men jeg har travlt.
Også mig. Beklager, Stella.
-Okay. -Jeg tager ham tydeligvis ikke.
-Hvad har I travlt med? -Jeg kan tage ham, Stella.
-Dig? -Ja.
-Men du hader hunde. -Ja, men det er Mathias, ikke?
-Ser du ikke Mathias som en hund. -Jo, selvfølgelig.
Hvordan ved jeg, du vil passe på ham?
Jeg ved ikke. Måske kan han passe på mig.
Det ville tydeligvis være dejligt,
hvis du kom tilbage. Hvis du vil.
Det er Dans fødselsdagsfest senere, hvis du vil med til den.
Jeg lader ikke, som om det ikke skete.
Nej da.
Det, der skete, var ægte. Du kunne også mærke det.
-Jamen, jo, men... -Det kunne du.
Jeg kender dig bedre, end nogen anden gør.
Ja, men sagen er...
Hør, jeg ved ikke helt, hvordan jeg skal sige det.
Hvis du tænker på det, der skete, undskyld, nej.
Det, der næsten skete,
det kunne være alvorligt.
-Det er alvorligt. -Nej, jeg mener virkelig alvorligt.
For selvom vi...
Jeg mener, selvom... Hør, hvis nogen fandt ud af det...
-Du er bange. -Nej.
-Jo, du er. -Nej. Jeg er ikke bange.
Hvis jeg siger noget, ryger du i fængsel.
-Nej. Hvad? -Det gør jeg ikke.
-Det handler ikke om magt. -Nej, nej.
-Det er vigtigere end det. -Ja.
Så hvis jeg kommer tilbage, er det ikke på grund af en linse.
Netop
Jeg er på A13. Jeg kører forbi Basildon.
Det er godt.
Jeg havde aldrig troet, jeg skulle sige de ord.
Du bør nærme dig en udkørsel til South Benfleet.
Ja, jeg gør. Det bliver mere og mere spændende.
Vil det her fungere?
-Helt ærligt... -Tro mig.
Det kommer til at ske.
Ja, undskyld, Ollie. Du røg ud efter "Tro dig?"
-Hallo. -Hej.
-Simon... -Ja, Simon, hvordan går det?
Jeg har det skønt. Hvad med dig?
Fint. Du kommer ret tidligt.
-Helt sikkert. Undskyld. -Nej, det er fint,
men du har en time, hvis du vil ud...
Nej. Det er venligt,
-men jeg venter, hvis det er i orden. -Ja.
Der er te og kaffe derovre, hvis du vil have noget.
-Nej tak, det er fint. Tak -Okay, cool.
Det var hyggeligt at møde dig,
-hvis jeg må sige det. -I lige måde, Simon.
Så jeg drejer ned ad St. Anne's Road nu.
-Fint. -Vi tror, det er rigtigt,
-for golfbanen ligger bagved? -Ja.
Men vi ved ikke hvilken villa.
-Nej. -Okay.
Okay. Jeg har det.
-Han har en hvid dør. -Hvid dør.
Ja. En villa med en hvid dør, der er lidt skæv.
-Fint. -Hvid dør.
Jeg frygtede, I ville være uklare.
Okay, her er det, jeg kan se det. St. Anne's Road 76.
-Okay. -Det er så Bond.
Okay, vent eller 51 eller 83.
-Skønt. -Eller 19 eller...
-Perfekt. -Det er en villa, ikke?
-Her er kun villaer. -Fint.
Du må bare banke på alle dørene.
-Fint. -Vi gør det.
Hej. Hvad laver I herinde?
Det ser sjovt ud.
...jeg troede ikke, jeg skulle på en mission for at redde James Bond.
-Dan? -Vent, er der nogen i rummet?
Det er ikke Kirsten, vel?
Hvad mente han med en mission for at redde James Bond?
Hvad siger du til en lille gåtur?
Stella Hart?
Hvordan går det? Hvordan har du haft det, siden din biopsi?
Jeg har haft det fint, tror jeg. Jeg ved ikke, hvordan jeg har det.
Jeg troede, du vidste det?
Ja. Så jeg tror, det første, jeg vil sige
er, at du gjorde det helt rigtige,
-da du kontaktede din læge om dette. -Ja.
Jeg ved, det ikke er let at...
Nej. Pyt med alt det. Bare kom videre, tak.
Okay.
Vi gør det. Kom, vi går tilbage.
Kom så, Mathias.
-Jeremy. -Hej, Kirsten.
Jeg er ankommet og står i lufthavnen.
Jeg ville lige sige det.
-Fint. -Skønt at være
i samme tidszone som dig. Det er længe siden.
-Ja. -Hør, hvis du har et øjeblik,
vil jeg høre dig om i eftermiddag.
-Ja. -Jeg vil gerne i forbindelse
med David før mødet.
-Mathias? -Kirsten?
-Michael. -Rachel!
-Dejligt at se dig. -Så The Crown. Hvor er det spændende.
Jessica ser frem til at møde dig.
Fint. I lige måde.
-Stella. -Hvordan gik det?
Ja. Jeg mener, fremragende, tak.
Du er skuespiller, men elendig til at lyve.
Beklager. Jeg kan ikke det her.
Stop. Selvfølgelig kan du det.
Jeg vidste, det ville ske.
Også jeg. Hvorfor tror du, jeg tog en taxa lige herhen?
Åh, Stella, tilgiv mig. Hvordan gik det?
Jeg har det fint.
Hvad var det, jeg sagde til dig?
Lev det liv, du har.
Kirsten?
Hvad? Sæt farten ned, kvinde. Det, du siger, giver absolut ingen mening.
Udmærket.
Hej, sig, at du er Jean.
-Det er jeg, ja. -Gudskelov.
-Er du okay, min ven? -Ja.
-Hvad kan jeg hjælpe med? -Jeg skal se Michael.
-Michael? -Ja, eller David.
Åh, min ven.
TIL MINDE OM MICHAEL HENDRICKS
1963 - 2022 DER ELSKEDE DETTE STED
-Hej. -Intuition eller Sheila?
Jean.
Okay.
-Bare du havde sagt det. -Da han døde...
Jeg var ikke forberedt på det, forstår du?
Det var som at miste min far igen.
Jeg har stadig hans taxa.
Jeg tænkte bare...
Jeg kører bare videre i den.
Jeg har lige tilbragt en halv time med Jean.
Hun lavede te til mig, selvom jeg ikke ønskede det.
Hun sagde, han aldrig havde været gladere, end da han arbejdede med dig.
Han lærte David Harewood at være taxachauffør.
Han kunne ikke glemme det, for i sidste ende...
du er David Harewood, om du kan lide det eller ej.
-Stella. -Hvor er han?
Hvis jeg kunne få den sidste time tilbage...
Det kan du ikke. Hold op. Hvor er han?
Undskyld, Stella. Jeg er ubrugelig og dum.
Det er lidt sent nu.
Det indså vi for længe siden. Undskyld.
-Undskyld. -Hej.
Det er Robert. Han er en helt. Uden ham...
Pyt med det. Det er min hund. Hvordan har den det?
-Den har det fint. Den bliver rask igen. -Åh gud.
Vi frygtede, at han havde brækket hoften,
men han er en sej lille fyr, ikke?
-Selvfølgelig. -Der er blå mærker,
der bliver i noget tid, men alt i alt bliver han rask.
Mange tak.
Kom her.
-Kom her. -Stella.
Det er okay.
-Du aner ikke. -Det er okay.
-Hvor længe har vi? -Klokken tre, så under en time.
-Hvad tænker du? -Hold stand, Dan.
-Jeg efterlod min bil... -Fuck din bil.
Ja, David.
Hvad end du beslutter, ved du, jeg bakker dig op, ikke?
Jeg vil ikke føle, at jeg tvang dig ind i det.
Faktisk, ved du hvad, du har ret.
Måske bør vi bare droppe det.
-Hvad? -Hop ind i den skide taxa.
Okay, ja.
Det er en god dag. Jeg har hørt så meget om stedet,
men det er min første gang i de hellige haller, om du vil.
Jeg håber, det bliver en god dag for alle, ikke?
Bestemt, ja. Det er så spændende.
-Hej, venner. -Det må jeg nok sige.
-Velkommen til Nightingale Hart. -Der er hun.
Hej.
Jenny, har du har mødt Kirsten?
-Hej, Kirsten. -Jenny. Dejligt, at møde dig.
Kirsten og jeg mødtes i L.A.
-Præcis. -Nu er hun vores ambassadør i London.
Ikke rigtig.
-Jeg kan ikke sig dig... -Jenny, hej. Jonathan Nightingale.
-Hej. -Og Jeremy.
-Hej, Jonathan. -Hyggeligt at møde dig.
Velkommen til Nightingale Hart.
-Ja, men altså. -Fint.
-Vi kom for tidligt. -Ja.
Du ved vist, at jeg skal gå kl. 16.45.
-Fint. -Perfekt. Det er vi klar over.
Så skal vi gå til mødelokalet, Kevin?
Ja.
David er her ikke endnu.
-Han er... -Vi venter
på en ankomsttid fra Dan.
-Præcis -Skønt.
Hvorfor følger I ikke efter, så indhenter jeg jer.
Okay, hvad sker der?
-Ja. -Hvor er David?
-Hvor skal jeg begynde? -Drop starten.
Bare sig det. Jenny skal gå senest 16.45.
-Senest 16.45? -Ja.
Så Dan er på vej hertil med David i en taxa.
-Fint. Hvor langt væk er de? -Ollie?
De er i Dagenham for øjeblikket.
-Dagenham? -Ja.
Okay.
Kom nu.
Ikke godt. Vi holder bag en skraldevogn.
-Skal vi vende om? -Der er spærret overalt.
Der er 23 minutter, til Jenny skal gå.
-Ja tak, Kevin. -Det var så lidt.
Okay. Så sker der noget.
Det er komplet latterligt.
Og, som du ved,
sætter vi en produktionsarm op her
med en skøn bearbejdelse af Eight Days
af Margaux Mortarmo... Morto... Morana, Og vi har netop tilknyttet
Clémence Poésy, det er så spændende.
Ja, jeg skal gå om ti minutter.
Jeg tror lige, jeg går ud og tjekker Davids ankomst.
Ja, det bør vi gøre.
Skal vi gøre det? Det gør vi. Lad os gøre det straks.
For som vi ved, lader ikke engang James Bond Jenny Salmon vente.
Du godeste. Det er bogstavelig talt sandt.
-Okay, hvor er I nu? -Vi har kørt cirka 9 meter.
Flot.
-Hvordan går det? -Ikke godt.
Okay, jeg tror, den ryger snart.
Vi gjorde vores bedste, vi må nok bare sige det...
-Okay. -Hvad? Okay, men der er rødt.
-Ja. -Nej, der er rødt.
-Jeg ved det, skidt. -Nej.
-Det er okay. Rolig nu. -Nej, vi skal dø!
-Bare rolig. -Dan, hvad sker der?
-Okay otte minutter. -Klap i, Kevin.
Uanset hvad der sker, har vi gjort alt... Okay.
-Det er okay. -Den er ikke bred nok Det er ikke en vej!
-Undskyld. -Fandens.
-Hvor længe har vi? -Syv minutter,
men vi kører i en have.
Slå ikke nogen ihjel.
Wilson Square fører til Great Mulberry Street.
-Præcis, ja. -Man må ikke det her.
-Bare rolig. -Hallo!
-Okay, du skal... -Undskyld, jeg gør det?
-Ja. -Drej til venstre,
-når du kommer ud på pladsen. -Forstået.
Vi bør sætte det på dit CV.
-Drej skarpt til højre. -Vi når det ikke.
-Det er en bilulykke. -Hvad?
Undskyld, det lød forkert.
Jenny, jeg vil bare sige, at jeg er ked af det her.
-Det er jeg også. -Jeg fløj selv herover.
Vi ønsker, det skal ske, og vi er ikke sådan.
-Åh, pis. -Nej.
-Okay. -Åh nej. Hun smutter.
Hør her, Jenny, de er ikke langt væk.
-Ja. -Det lyder sørme godt, Jonathan.
Min far sagde altid:
Ikke langt væk er et andet udtryk for tæt nok.
Undskyld. Jeg forstår det ikke.
-Præcis. -Jeg ankom tidligt,
jeg har ventet i over en time, Jeg skal til et andet møde.
-Vil I ringe efter en taxa, tak. -Ja. Selvfølgelig.
-Okay, vi er 500 meter væk. -Okay, nej.
Hun er ikke på Nightingale Hart. Hun bliver hentet på Morton Square.
-Morton square? -Ja.
Okay, forstået.
-Gud. Der er hun. -Pis!
Nej.
-Hvad foregår der? -Undskyld.
-Det er en nødsituation. -Det er det virkelig.
-Jenny, hej. -Dan.
Den er ledig, hvis du skal med taxa.
-Hvad sker der? -Det tager tid at forklare.
Men jeg skal være i Chelsea om tyve minutter.
Hop ind, skat. Jeg skal faktisk forbi Chelsea.
David Harewood.
-Til tjeneste. -Hvad har I gang i?
-Jeg betaler turen. -Jeg ved ikke, om jeg tror på det her.
Det er en slags fælde, ikke?
Nogle gange må man bare gøre en ekstra indsats, Jenny.
Stella, skat. Ikke værst.
Jeg har lige hentet noget mælk.
Det er da noget.
Okay.
Stella, jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Du skal ikke sige noget.
Det glæder mig for dig og så videre, ikke?
Bestemt, kære Stella. Og så videre.
Halløj. Tillykke, Dan.
-Jamen, skål. -Det er ikke hver dag, man får lov
at fejre sin fødselsdag som James Bonds agent.
-Vent... -Jenny morede sig sikkert
-i bilen. -Ja.
Hun elskede det. Hun går vist ikke meget ud.
Nå men skål alligevel.
-Skål! -Skål.
Jeg vil ikke holde en tale.
-Åh gud, tale. -Gør det kort.
Jeg vil bare sige tak til team Nightingale Hart i dag
og alle dage faktisk.
Jeg kender ikke nogen, jeg hellere vil sidde fast sammen med.
-Skål på at sidde fast. -Skål på det!
Skål på det.
Ja.
-Hej. -Hej.
Hej. Må jeg spørge dig om noget?
-Ja. -Jeg fik et underligt opkald tidligere.
-Nogen fra Working Title? -Ja, okay.
Har det noget med dig at gøre?
-Jeg ville fortælle dig det. -Hun ville læse Lukes manus.
-Ja. -Så...
Jeg holdt et møde med Corrine om noget andet...
Du sagde, jeg var hans agent?
Hvad skulle jeg ellers sige.
Hvis nogen skal repræsentere Luke,
bør det være dig.
Hvordan kan jeg være agent?
Jeg ved intet om, hvordan man er agent.
Det får vi at se, ikke?
De er virkelig ret skøre, ikke?
-Det er de. -Men jeg ved ikke.
De gør det vel godt, ikke?
-Ja. -Skik følge.
Ja.
Jeg tænker, at det kræver en fest.
På mit hotel er der en temmelig god restaurant.
Jeg ved ikke, om det er jetlag eller champagne eller højden her,
hvad det end skyldes, er det virkelig godt at se dig igen.
Så Misha fortalte mig om opkaldet fra Amazon.
-Ja. -Det er ret gode nyheder, ikke?
Jo, det er det.
Hvad laver du nu?
Det ved jeg ikke.
Hvad med en drink eller noget at spise?
Det er min fødselsdag, og jeg har ikke andet for.
-Okay. Held og lykke. Du er på. -Tak.
Så jeg tænkte, du ved,
det bord, du bookede hos La Bouchee,
-da Ye-Jun skulle komme. -Ja.
-Var det... -Jeg afbestilte det.
Okay. Ja, godt.
Gudskelov. Tak for at minde mig om det.
Selvfølgelig.
Jeg havde ikke forventet at se dig her.
Ollie ringede. Han sagde, han syntes, jeg skulle komme.
-Gjorde han? -Da jeg så dig i går
da jeg skulle møde Stella, tænkte jeg, at når du ikke er min agent,
-er det måske nemmere. -Jeg forstår.
-Du tænkte, at hvad ville blive lettere? -Dan, hvad skal vi gøre?
-Hej. -Hej, Stella.
De beholder ham natten over.
-Du godeste! -Han har det fint.
Jeg henter ham i morgen tidlig. Jeg tænkte, du gerne ville vide det.
-Så du har fri, ikke? -Ja. Det tror jeg, ja.
Min gud. Det er ikke mørkt endnu.
-Ja. -Det er stadig lyst.
-Sikke en dag. -Ja.
De viser Casablanca på BFI i aften kl. 21.00.
-Casablanca? -Jeg er medlem.
Man kan normalt bare dukke op og gå ind.
Jeg har aldrig set Casablanca?
Hvad mener du? Det er jo skørt.
Jeg ville gerne, men jeg kan desværre ikke.
-Du kan ikke? -Jeg skal ud at spise.
-Ja. Bliver det så Jeremy? -Jeg beklager.
Nej, det er okay. Gør, som du vil.
Hvis jeg var dig, ved jeg, hvad jeg ville gøre.
Det er langt ude ikke at have set Casablanca.
Nå, men vi ses i morgen.
-Stella? -Ja?
-Hvornår begynder den? -Klokken ni.
-Vi kan tage en drink i baren inden. -Jeg har aldrig været i BFI.
-Så har du aldrig rigtig levet. -Nej. Måske har jeg ikke det.
Må jeg sige, at jeg tror, du har taget
den rigtige beslutning.
Det håber jeg. Jeg er så spændt.
Det bliver en spændende aften for dig. Det er en meget...
-Hej. -Hej.
Jeg ville bare nå dig, før du tog af sted.
-Ja. -Jeg ville sige, at vi havde
et rigtig godt møde med Amazon,
-og de kunne være interesserede. -Okay. Det glæder mig.
Hør, det er okay. Jeg vil ikke forsøge at stoppe dig,
men jeg ville give dig disse tilbage.
Jeg vil ikke kæmpe imod det. Du burde tage væk.
Du bør tage væk i fem måneder, og det er okay,
jeg er her stadig, når du kommer tilbage.
-Okay. -Jeg burde have vidst det,
jeg har læst din bog.
Bare lov mig, at du passer på dig selv.
Det agter jeg også.
Når du kommer tilbage, har du alligevel mine nøgler, så...
Okay.
-Held og lykke. -Tak, i lige måde.
-Ødelæge det nu ikke. -Det gør jeg ikke.
-Okay, godt. Så ses vi. -Vi ses.
Ja.
-Hej. -Jeg tog hen på hotellet.
De sagde, du tog tilbage. Jeg er træt af telefoner.
Ja.
Jeg blev ringet op af ejendomsmæglerne i eftermiddag.
Okay, ja.
Jeg sagde, vi ringede tilbage i morgen.
De folk, der afgav tilbud, skal have besked.
-Okay, Charlotte... -Nej, det er mig nu.
Ja, sandt nok. Undskyld.
Intet bliver som før.
Jeg ved ikke, hvad der vil ske. Jeg tænker stadig,
men hvis der findes en verden, hvor
din tilstedeværelse i mit liv på nogen måde er bare en fjern mulighed,
så er det tid til at fortælle mig, hvad jeg ellers bør vide.
Okay.
For hvis der er, så lad os stoppe nu.
Jeg går aldrig gennem det her igen.
Nej.
Baseret på den franske serie Call My Agent
Tekster af: Elisabeth Brinch
Kreativ supervisor: Lotte Udsen