Mine klareste minner er fra dagene da livet mitt forandret seg.
Jeg kom til jorden og kjente solen i ansiktet for første gang.
- Jonathan, det er en guttunge. - Vent, Martha...
Jeg hørte stemmene til foreldrene mine.
Mor kalte meg deres "største overraskelse".
Og det var jammen mange av dem.
Jeg husker at jeg elsket Smallville. Folkene, fellesskapet.
At de små tingene var store. Jeg trodde jeg skulle bo der for evig.
- Far? Far! - Jonathan!
- Far!
Ring alarmsentralen!
Men fars død førte meg inn på en annen vei.
Jeg flyttet til Metropolis for å bli den jeg var ment å være.
- Vær så god, venn. - Takk. Kult kostyme.
Takk. Mor laget det til meg.
Men mitt aller klareste minne var dagen jeg møtte henne.
Vi er de mest pålitelige vennene folket i Metropolis har.
- Husk det. - Ja, sir.
- Lane hjelper deg til rette. - Lane, sir?
Hvem ba deg bruke slips?
La meg gjette. Lombard? Ignorer ham.
Men han kan skaffe billetter til Meteors. Liker du baseball?
Så klart. Hvem liker ikke USAs yndlingstidsfordriv, Ms. Lane?
- Si Lois. Hva sa du at du het? - Kent. Clark. Clark Kent.
Unnskyld.
- Jeg har aldri møtt en Clark før. - Jeg har aldri møtt en Lois.
Jo, læreren min. Lois Hannigan. Så teknisk sett er du den andre...
Vi forelsket oss. Jeg fortalte Lois hvem jeg var og hvor jeg kom fra.
Vi giftet oss og kjøpte vårt første hus sammen.
Så kom tvillingene. De var så ulike som brødre kan bli.
Jonathan var alltid glad da han var liten.
Bra jobbet, kjære.
Det var mer utfordrende med Jordan.
Raserianfall, nattskrekk...
For ett år siden fikk han diagnosen sosial angstlidelse.
Og plutselig, her er jeg.
Jeg bor i Metropolis, oppdrar to tenåringsgutter -
- gift med verdens mest berømte journalist -
- og prøver å gjøre verden tryggere.
NYHETSVARSEL ATOMREAKTOR SMELTER NED
Her, her, her!
- Hei, du! Hvor lenge til det smeller? - Maks noen minutter.
- Nedfallet? - Helt til Metropolis.
Kom igjen, Superman.
- Varmeveksleren er av. - Hvor er vanntankbilen?!
Vi må få vann i trykktanken, ellers får vi nedsmelting som i Fukushima.
Den kjøles ned.
Akkurat som Oyster Creek. Lik sprekk i kjøletårnet.
Hvorfor så ikke noen noe?
Jeg vet ikke ennå. Sprekkene var menneskeskapte.
Det er det som bekymrer meg.
Du har jobbet mye i det siste. Er det greit for datteren min?
Jeg trenger ikke å bekymre meg for henne.
Abboren begynner å bite igjen snart.
Jeg tenkte å ta med Jonathan og fiske og kanskje få med Jordan.
Jeg skal snakke med Lois. God natt, general.
Og lastebilen krasjet i bilen din?
Var den umerket? Kan du vente litt?
Jeg må få sendt artikkelen til Foswell i morgen tidlig.
Tallerkenen er i kjøleskapet. Du må si unnskyld til Jordan.
Du gikk glipp av terapien i dag. Beklager det der.
- Kom inn. - Hei. Står til?
Et øyeblikk, Eliza. Jeg er på førstelaget som quarterback.
- For A-laget? - Jepp.
Jeg er første førsteårsstudent. Noen av de eldre studentene er sinte.
- Ikke bry deg om dem. - Bry meg? Du skulle ha sett dem.
Far...
- Å ja, ok. Hei, Eliza. - Hei.
- Gratulerer. - Takk, far.
- Stolt av deg. Nå går jeg. - Takk. Ok.
Hei...
- Du er en ganske bra Superman. - Superman er kjedelig. Jeg er Raiden.
Beklager at jeg gikk glipp av terapitimen vår i dag.
- Jeg var i Wichita... - Mor sa du ikke rakk flyet.
High school begynner i morgen. Er du nervøs?
Det er greit å være nervøs. Førsteåret var vanskelig for meg.
Har jeg fortalt om da jeg var lagleder...
Og alle teipet deg til en traktor. Livet er annerledes i Metropolis.
Ok. Hvis du trenger noe, eller vil snakke...
...så er jeg her.
- Du, far? - Ja?
Musikken.
Ja...
MOR UBESVART ANROP
Jeg så deg på nyhetene.
- Kom du hjem først nå? - Ja, for litt siden.
Jeg vet du har mye å gjøre, men du må være mer til stede.
Mor, jeg har et ansvar overfor verden som... du vet hvem.
Du har et større ansvar overfor familien din, som en far.
Guttene må se hvordan en sterk, hengiven og sårbar mann ser ut.
Det din far var for deg.
Du har dem bare en kort stund til før de drar ut i verden.
Du må være til stede.
Jeg prøver. Det gjør jeg virkelig. Jeg vil ikke svikte noen.
Var det... Var det alltid så vanskelig for deg og far?
Livet deres er så mye mer komplisert enn vårt var.
Dessuten må du huske at livet er litt annerledes her i Smallville.
- Er alt i orden? - Jeg trenger bare å hvile meg.
Få deg litt søvn, mor. Jeg elsker deg.
- God natt, kjære. - God natt.
Takk.
- Mer juice? - Nei takk.
Kan du hjelpe? Moren din ringte og snakket om et besøk.
- Skal vi til bestemor? - Det er på tide.
Smallville, et sted man kan tilbringe ett år på én ettermiddag.
Så ille er det ikke.
Mor, skal du kle deg sånn i dag?
- Noen fikk slå-meg-memoet. - Skal jeg kle meg som deg?
Nei, men du kunne se en "Grunnleggende stil" -video.
Det er nok. Gå nå. Skyssen deres er her.
Ha det. Jeg elsker dere.
- Lykke til i dag. - Takk, far.
- Du er bekymret for Jordan. - Han var ganske opprørt i går kveld.
Om han visste hvor du var... Du fikk høre om arven din da du var seks.
Jeg bodde på en gård og hadde krefter.
- Tror du ikke Jonathan har noe? - Tester sa det var usannsynlig.
Han blir quarterback på en av landets mest ambisiøse skoler.
- Som førsteårsstudent. - Det betyr ikke at han har krefter.
Har du sett ham kaste?
Hva med Jordan?
Det vil bare få ham til å føle seg mer fremmed.
Stol på meg, jeg har opplevd det.
- Det er for farlig om de vet det. - Det er farligere om de ikke vet det.
Sier de feil ting til én person, får hele verden vite hvem jeg er.
Hva er det?
- Faren din er enig med meg. - Bryr du deg om hva far mener nå?
De er 14 år. De trenger ikke å vite det ennå.
- Maxy, hva er det som skjer? - Dewitt fikk sparken.
Flere? Jeg visste at det ville bli nedskjæringer, men dette er utrolig.
Kent! Har du et øyeblikk?
- Sparket Foswell deg? - Bedre meg enn noen annen.
- Jeg har jo en annen jobb. - Foswell er bare Edges syndebukk.
Rikfolk bruker digitalisering som alibi for å rasere journalistikken.
De bryr seg ikke om mennesker eller fakta, bare klikkrate.
Du vil trenge en ny unnskyldning for at du er borte.
Vi forteller det ikke til guttene.
Hei, mor. Beklager, det har vært...
Doktor Frye?
Clark, hvordan...?
Slaget...
Trofaste Gud, skapelsens herre -
- du ønsker at intet frelst av din sønn skal gå tapt -
- når vi gir tilbake vår søsters aske til jorden...
...så hun kan være med deg og alle dine barn for evig og alltid.
Amen.
Clark!
- Hva er det? - Må du ikke ta tabletten din?
- Er du mor, eller? - Noen må passe på deg.
Clark og faren hans kunne høste raskere enn noen gård i området.
- Hva med din gård, Mr. Branden? - Vi måtte selge til Oberlee Foods.
- Så leit å høre. - Familiegårder sliter for tiden.
Det er lenge siden vi så ham sist. Kom igjen, hold følge.
Husker du den jenta den sommeren vi var her?
- Sarah Cushing? - Ja, hun er her.
- Hvor? - 50 meter og nærmer seg.
Skynder du deg, har du fortsatt tid til å skifte til...
...en helt annen person.
Clark, kondolerer så mye.
Hun var alltid så snill mot meg. Mot alle.
Så fint å se deg, Lana.
Lois, så fint å se deg igjen. Beklager omstendighetene.
Det er fint å se deg også.
Du husker guttene våre, Jonathan og Jordan.
Dette er jentene våre. Den minste er Sophie.
Og... hun som permanent skuler, er Sarah.
Kondolerer. Bestemoren deres var spesiell. Selv far likte henne.
Hus fullt av jenter... Noen er alltid sint på en.
Mamma, det er ham.
Din far og jeg gikk på skole med Mr. Kent.
Du datet ham. Derfor ble pappa sint da han så dere på Facebook.
Ok, vennen, gå og lek, du.
- Hvordan klarer du deg? - Jeg trenger en drink.
Nå snakker du. Led an.
Vær grei nå.
Jeg trodde ikke at dere ville huske meg.
Så klart vi gjør. Men du har forandret... alt.
Broren min prøver å si at hva du enn gjør, så fungerer det for deg.
Vi har pubertet i Smallville også, men mobildekningen suger.
Det må være noe galt med ruteren.
- Den må sikkert nullstilles. - Den er i låven.
Mystisk. Hva er i låven?
Far sier den er full av ting som kan drepe oss.
Da vi var åtte år, ja.
Som medlem av FFA kan jeg nok holde dere trygge.
- Hva er FFA? - Jeg vet ikke.
- Døtrene deres er så vakre. - Takk.
Og du ser helt lik ut som på high school.
Han aldres ikke.
- Det er vel gode gener. - Jeg leser alle storyene dine, Lois.
På grunn av deg sier jeg til jentene at de kan gjøre hva som helst.
- Jobber du fortsatt i banken? - Ja.
Kyle er på brannstasjonen, som brannsjef.
- Alle andre vi kjenner, flyttet. - Hun mener "stakk".
- Lueck? - Twin Cities.
- Sippy? - St. Louis.
- Kanskje neste gjenforening. - Kent kom ikke på den forrige.
- Jeg skulle komme, men... - Når folk flyttet for å studere...
...kom de tilbake med ferdighetene for å hjelpe hjemtraktene.
Men det skjer ikke mer.
Ok. Vi får iallfall en livline om Edge-forslaget går gjennom.
Hva vil Morgan Edge med Smallville?
Han utruster kullgruvene for å produsere alternativ energi.
- Det vil gi mange folk jobb. - Til det ikke gjør det.
- Morgan Edge raserer alt han rører. - Hva har han rasert?
Han ødelegger Daily Planet.
Folk sluttet å lese den fordi dere ikke kan tie om politikken deres.
Edge stopper fagforeninger og betaler knapt en levelig lønn.
Hvordan kan han fortsette å lure folk?
Du mener oss dumme småbyfolk?
- Nei, det mente jeg ikke. - Jeg vet hva du mente.
Du ser på Smallville, tenker på fortiden og synes synd på oss.
Men Morgan Edge ser på Smallville og ser fremtiden.
- Den fremtiden vil jeg ikke leve i. - Bra vi ikke må uroe oss for det.
Vi har ikke tatt noen beslutninger om gården ennå.
Men det har moren din.
- Hva betyr det? - Kyle, hent jentene.
Kondolerer, Kent.
Lana, hva snakker han om?
Moren din gjorde forretninger med oss. Det er alt.
Kom innom banken i morgen. Martha var en storartet dame.
Smallvilles hjerte. Jeg er lei for at hun er borte.
Faren deres har rett. Alt her kan drepe dere.
- Hva er det? - En høyrive.
Dette finnes ikke i Metropolis.
Nei, men far fortalte om oppveksten sin her.
- Sa han at det suger? - Jeg tror han elsket det.
Det kan ikke være så ille. Folket former stedet.
Metropolis-gutter har tapt seg.
Jeg er opptatt. Jeg mente det ikke sånn. Jeg sier bare...
Jeg prøver å si at vi bare er her i noen dager -
- og jeg tenkte vi trenger noen til å vise oss rundt.
Ok. Mobilen.
Nei, ikke din.
Din.
Takk.
Det er bålbrenning i morgen kveld ved Shuster-gruven. Si om du vil gå.
Men jeg kan ikke garantere at du ikke får litt trøbbel.
Dere, jeg fant ruteren.
Hvorfor plasserte bestemor den der oppe?
Jeg ordner det.
Vær forsiktig, Jordan.
"Kom innom banken"? Hva var det? Jeg burde ikke ha mistet hodet.
Tror du han har rett? Burde jeg ha kommet tilbake til Smallville oftere?
Nei. Moren din visste hvor du var og hvem du var.
Like før hun døde...
Jeg hørte henne si noe da jeg fløy hit.
Tiden er inne. Kom hjem.
Hun ville ha meg hjem.
Jeg vet bare ikke hvorfor ennå.
Forsiktig.
- Det fungerer fortsatt ikke. - Har den.
Herregud!
Hjelp! Hjelp, noen! Hjelp! Guttene er skadet!
Hent førstehjelpsutstyr.
- Det var hans idé. - Det går bra.
- Har vi bare mild hjernerystelse? - Dere var veldig heldige.
Litt hvile, så bør de bli bra.
Takk, Benny. Fint å se deg. Hils familien så mye.
- Kondolerer. - Takk.
Kom, gutter, vi har hatt en lang dag.
Jeg er kanskje ikke på førstelaget mer fordi jeg mistet treninger.
Er fotball alt du tenker på akkurat nå?
Hvordan kan vi være bra, Jon?
Om du vil fiksere på noe rart -
- tenk på hvorfor Sarah Cushing ga deg nummeret sitt og ikke meg.
- Du har allerede meldt henne, hva? - Jeg ville bare si at vi var ok.
- Sendte du vinke-emoji? - Det er en Vulcan-hilsen.
Det er verre. Du er en frik.
Vet du hva? Noe mer frikete skjedde med oss i låven.
Noe vi ikke blir fortalt om. Og vi må finne ut hva det er.
Ok. Samme det, raring.
- Tenker du det jeg tenker? - Jonathan må ha vernet dem begge.
Du så hvor forvirret de er. De må få vite sannheten.
Hva vil det gjøre med Jordan?
Det er vanskelig nok med en bror som lykkes med alt, men en med krefter?
Vi vet ikke hva han kan gjøre ennå. Og ja, det blir vanskelig for ham.
Men familien hans vil hjelpe ham å finnet ut av det, som nå.
Jeg kan ikke miste ham, Lois. Jeg kan bare ikke.
Han har allerede trukket seg langt unna meg.
Når vi drømte om en familie, så den ikke sånn ut.
Det var ingen mistede jobber...
...tenåringer med angst, eller...
...foreldre som døde for tidlig.
Ingen drømmer om problemene, men alle liv har dem.
Til og med de ekstraordinære.
- Situasjonsrapport på vei, general. - Faren din er tilbake.
Det er ikke bra.
Teamet analyserte overvåkningsvideoene -
- fra begge atomkraftverkene, og dette er eneste likhetstrekk.
- Det er raskt. - Det er ikke alt.
Vi oppdaget også en mikroskopisk gravering begge steder.
Vi trodde først at det var et fingeravtrykk.
Det var det ikke.
Det er kryptonsk. "Du er ingen helt, Kal-El."
- Den som gjorde det, vet hvem jeg er. - Han studerer deg.
Det er nok en telefonkiosk i denne småbyen du kan skifte i.
- Nå? Nei. - Lois.
Jeg forstår at det er noe mektig noe som ikke liker Superman -
- eller atomkraft, og det er en dårlig kombinasjon.
Men Clark kan ikke bare stikke nå.
Moren hans er død. Jeg mener det, Clark.
Verden vil alltid trenge Superman.
Og du vil stille opp for dem. Men nå trenger familien deg mer.
Hun har rett, Sam.
Jeg prøvde å advare deg da du ville gifte deg.
Du forelsket deg i Clark Kent, men giftet deg med Superman.
Og Superman får ikke et normalt liv.
Uansett hvor mye du ønsker det for ham... eller deg selv.
- Hvordan går det med guttene? - Bra. De er bare litt rystet.
Hellet ligger visst til familien.
Fortalte Clark deg om ulykken på vei tilbake fra en Soul Asylum-konsert?
Jeg snakker ikke om Soul Asylum-tiden min.
Pete kjørte, sovnet og kjørte av veien.
Da vi våknet til, var bilen knust, men ingen skadet. Ikke en skramme.
Det var så merkelig.
Men mye merkelig skjedde her på den tiden.
Ok...
- Lånepapirer? Mor betalte ned sitt. - Sitt første.
For fem år siden, da landbrukskrisen var på sitt største -
- tilbød banker seniorlån. Betal nå for muligheten til å la banken kjøpe -
- resten av gården når de dør -
- hvis gårdseierens arvinger ikke kan betale tilbake lånet.
Hun trengte ikke så mye penger.
Nei. Men familien Gordon skulle bli kastet ut fra gården -
- som hadde vært i familien i generasjoner.
Margie Keltons lungeoperasjon gjorde at hun knapt klarte å skaffe mat.
Jeg har dusinvis av historier.
Alle i byen visste at om man var i trøbbel, ville Martha hjelpe dem.
Hun var som vennen du alltid skriver om. Hun var som byens Superman.
- Eller Superwoman. - De hadde visst mye til felles.
Hun beskyttet halve verdien av gården.
Hun ville ha nok penger til å sende guttene til college.
Så dere kan enten betale tilbake lånet -
- eller dere kan godta en større sum for verdien på resten av gården.
Tror du at far skjuler noe for oss?
Alle de pålene landet på oss.
Hvordan fikk han dem av oss så raskt uansett?
Adrenalin, kanskje? Som en mor som løfter en bil?
Far kan ikke sette opp juletreet uten å falle av stigen.
Og hva sier han hver gang vi kommer hit?
- "Ikke stikk fingeren der"? - "Hold dere unna låven", dumming.
Hva ser vi etter, egentlig?
Noe uvanlig, noe som ikke passer inn.
- Hva er det? - Hører du det?
- Pålene må ha forskjøvet gulvet. - Jeg tror det er en dør.
Se, se...
Tre, to, én...
Hjelp meg med den.
- Hent lommelykten. - Ja.
Hva gjør du?
Det er bare en gammel kjeller. Det er nok bestefars redskapslager.
Jon...
Ok.
Hva er det for noe?
Hva gjør du? Ikke rør den!
Herregud. Så du det? Så du det? Hva var det?
Nei, nei, nei... Hva var det, Jordan?
Jordan, hva...
Hva er den greia?
Hva det enn er, så er det ikke fra Kansas.
Alle minnene mine fra barndommen og foreldrene mine...
Alt er her.
Hvorfor skulle mor få meg hjem bare for å selge gården?
Hun ville nok ikke at du skulle selge, men redde den.
Hvordan da?
Vi er ikke rike, spesielt etter at jeg fikk sparken.
Jeg vet ikke ennå.
Men banken ga henne ikke seniorlån fordi de følte seg sjenerøse.
Du har superstyrke og -hørsel, men jeg har superlukt, og lånene stinker.
Jeg har superlukt, forresten. Jeg bruker den bare ikke så ofte.
- Ikke med to tenåringsgutter i huset. - To veldig opprørte tenåringsgutter.
Er det derfor vi ikke fikk gå i låven? Fordi du har et romskip der?
Jeg kan forklare.
Kan du forklare at jeg falt ti meter uten å bli skadet?
Du sa at vi var heldige, men det var løgn, ikke sant?
Ja. Ok? Det var en løgn.
Hør her, det skipet... førte meg til jorden.
Jeg landet her i Smallville, i maisåkeren der.
Jeg ble sendt hit da planeten min Krypton ble ødelagt.
- Krypton? - Ja.
Siden jeg ikke kom herfra, hadde jeg visse krefter.
Besteforeldrene deres oppdro meg.
De lærte meg å styre evnene og smelte inn -
- til jeg var klar til å dra og bli den jeg ble sendt hit for å være.
Sier du at du er Superman?
Jeg har sett Superman. Vi har sett ham!
Da faren deres fortalte meg det, forsto jeg heller ikke.
Jeg forstår.
Jeg forstår alle unnskyldningene.
Alle gangene du var borte. Du løy. Det gjorde dere begge.
- Han reddet liv. - Det gjør det ikke mindre sant.
Du løy for å beskytte hemmeligheten hans. Alt jeg har følt...
Dere fikk meg til å tro jeg var gal.
- Din mentale helse er ikke forbundet. - Hvordan vet du det?
Jeg er halvt menneske og halvt det han er!
Det er ikke din mors feil.
- Jeg ville ikke at dere skulle vite. - Hvorfor?
Jeg visste hvilken byrde det ville være å ha krefter.
Eller verre, om én av dere hadde dem.
Tror du at vi overlevde på grunn av ham?
Kom igjen, fortell supergutten hvorfor han er så perfekt.
Vi trodde at dine atletiske evner -
- kunne være skjulte evner som begynte å vise seg.
Dere overlevde bare ulykken om minst én av dere er som meg.
Og du ville ikke ha det på noen annen måte, hva?
- Jordan! - Ikke snakk til meg.
Du ble kanskje sendt hit for å være en helt, men ikke en far.
Bare la oss være i fred.
Alt jeg gjør med guttene, ser bare ut til å slå tilbake på meg.
Har Jordan rett? Er jeg en dårlig far?
- Clark... - For akkurat nå...
...føles det som min feil at alt raser sammen.
At livet ditt raser sammen, betyr at du er menneskelig.
Nok et brudd underveis.
- Det er et atomkraftverk til. - Du...
Det vil gå bra, ok?
Dra.
Jeg fant beskjeden din. Jeg vet at du er her.
Og jeg vet at du ikke kan se meg.
Blyvegger. Du kan ikke se gjennom bly.
Én av dine få svakheter.
Så du velger atomkraftverk for å følge med på meg uten at jeg vet det?
Og for å se hvor god du virkelig er, Kal-El.
- Hei, Sarah. - Hei. Du kom. Vi sees senere.
Jeg forstår fortsatt ikke hvordan dere ikke ble skadet.
- Vi prøver å finne ut av det. - Jeg er bare glad det gikk bra.
- Du lovet meg trøbbel. - Jeg skal gjøre mitt beste.
Jeg kjenner ikke til Metropolis, men vi fester litt annerledes her.
- Hvordan vet du hva jeg heter? - Jeg vet alt om Kryptons siste sønn.
Der jeg kommer fra... La oss bare si at vi to har en fortid.
Og hvor er det?
Ikke noe sted nå. Min verden ble ødelagt.
Men jeg klarte å overleve.
Jeg kom hit og fant ut... at du også var her.
Ikke så rask som jeg trodde.
Kanskje du ikke bør gjøre det. Øl og benzo går ikke sammen.
- Hvordan vet du det? - Jeg så deg ta en i mottakelsen.
Men du er ikke den eneste som tar noe, så...
Du? For hva da?
- Skal vi virkelig ta en "Euphoria"? - Det trenger vi ikke.
Du er bare den eneste jeg kjenner her.
Nei, det er greit. Kom.
Frem til jeg var...
...11 eller 12 år... hadde jeg et ganske godt liv.
Det var ikke perfekt, men det var fint.
Dukker og dansetimer.
Men så forandret noe seg.
Folk rundt her opplever en slags tristhet.
De oppfører seg som om det er smittsomt, men...
Jeg trodde aldri det skulle ramme huset mitt før det gjorde det.
Halvparten av tiden sover far på sofaen.
Og mor blir skikkelig sint på ham. Men jeg kan ikke klandre ham.
Han er brannmann, og det betyr at han ser alle de fæle tingene.
Ting ingen vil snakke om.
- Som hva da? - Foreldre som lager metamfetamin...
...og hele huset tar fyr med barna deres i det.
Uansett...
For omtrent ett år siden tok jeg noen av mors tabletter.
Jeg forstår fortsatt ikke hvorfor. Jeg har aldri gjort noe sånt før.
Og... mor gjorde en stor sak av det.
Mye terapi og sånt.
For en trist historie å være er den veldig enkel.
Nei, det er den ikke.
Hva gjør du?
- Hva da? - Du!
- Sean! - Det er kjæresten min!
Hva gjør du med ham?!
- Slapp av. - Kjæreste?
Jeg hadde kommet til det, men du kysset meg først...
- Det er ingen stor greie! - Unna!
Vet du hvor vanskelig det var å finne festen?
- Unna vei! - Rygg unna!
Du vil ikke gjøre dette.
Du, kom deg vekk fra ham! Hva er i veien med deg?
Lurer du ikke på hvordan jeg vet så mye om deg?
Hjemmet ditt ble også ødelagt. Du ble sendt hit som spedbarn.
Til en verden der du må vise hva du er verdt hele livet.
Du overbeviser deg selv om at du er en av dem, men det er du ikke!
Du er fortsatt det barnet som vil bli elsket av folk som aldri godtar deg!
Og de eneste restene av hjemmet ditt, kryptonitt, gjør deg syk.
Av jord er du kommet, til jord skal du bli, Superman.
Har du fortsatt kontakter hos HUD?
Sjekk Smallville Community Bank for uvanlig aktivitet de siste fem...
- ...seks årene. - Det er en vanskelig situasjon.
Maxy, jeg må legge på.
Clark...
Hvem ba deg bruke slips?
Clark, kom hjem.
Far.
Jonathan!
Den andre er ganske rystet. To ganger på to dager, Kent...
- Den heldigste familien jeg vet om. - Kyle...
Takk.
- Hva skjedde? - Far...
Jeg har det bra, men Jordan...
Så du reddet broren din...
Jeg var ikke sikker på hva som skjedde. Derfor sa jeg ikke noe.
Jeg vet bare at da jeg falt, følte jeg noe komme over meg.
En styrke jeg aldri hadde før. Jeg følte...
Kontroll.
Det er vanskelig å forklare.
- Hva vil skje med ham? - Vi er ikke sikre ennå.
Jordans krefter manifesterer seg veldig annerledes enn mine.
Men vi skal hjelpe deg gjennom dette, ok?
Det er nok som å lære å kjøre... om biler ikke kunne ødelegges -
- og hadde dødslasere som frontlys.
Ja...
Takk.
- Be broren din om unnskyldning. - For tidlig, jeg vet det.
Du hadde rett. Jeg burde ha fortalt dem det for lenge siden.
Jordan kunne ha drept noen.
Vi må bare være på bølgelengde fremover.
Livet i Smallville er litt annerledes.
Jeg tror jeg vet hva mor mente da hun ba meg komme hjem.
Hun visste hvor opptatte vi er i Metropolis. Hvor fraværende jeg er.
Jeg prøvde å overbevise meg selv om at det var greit, men jeg tok feil.
Tror du hun ville at vi skulle flytte til gården?
Det er et enklere liv.
Mer tid med hverandre. En del av et fellesskap. Og dette.
Jeg tror at hun følte at denne familien trenger Smallville.
Like mye som verden trenger Superman?
Jeg vet at det ville være en enorm forandring.
Ja, det ville det være.
- Men jeg tror hun hadde rett. - Mener du det?
Jeg tenker mye på faren min.
Hvordan han bare var på vei til kirken en dag -
- da en meteor falt ned i gårdsplassen hans.
Og plutselig var han en far.
Jeg visste det ikke den gang, men han ante ikke hva han gjorde.
Det betydde ikke noe.
For han var der alltid.
Du hadde rett. Jeg har ikke alltid vært der for deg.
Men jeg lover at fra og med nå skal jeg være det.
Jeg klarte å ordne 525 dollar per dekar.
Godt over markedsverdi i Rice County.
Det er veldig sjenerøst.
- Vi har bestemt oss for ikke å selge. - Ikke?
Vi vurderer å starte opp gården igjen.
- Jeg vil drive den som vi gjorde før. - Så dere blir?
Vi snakker om det, men en forandring kan være bra for familien.
Ok.
La oss gå over betingelsene for å overta lånet.
Før vi gjør det, Lana, lurte jeg på om du visste -
- at noen måneder før seniorlånene ble tilbudt -
- kjøpte et selskap opp banken i skjul.
Nei, det visste jeg ikke.
Galaxy Holdings, hvis majoritetsaksjonær er Morgan Edge.
Hvorfor skulle Edge være interessert i familiegårder i Smallville?
Det er et godt spørsmål.
Hvordan går det etter i går?
Tag Harris brakk armen. Ellers ble ingen andre skadet.
Hva forårsaket eksplosjonen?
Far sa at det sannsynligvis bare var en metanlomme.
Jeg burde ikke ha kysset deg.
Jøss, så pinlig. Lykke til.
Du visste ikke om Sean. Og jeg er lei for det som skjedde.
Jeg ville bare henge med deg.
Du var så søt den sommeren vi møttes. Så tok du den tabletten, og...
Jeg tenkte bare at om en som deg hadde problemer -
- så var ikke en som meg så forstyrret.
Jeg tror kanskje... Vi er begge litt forstyrret.
Ja, kanskje du har rett.
Kan du holde det hemmelig?
Finner én person ut om det, vet alle det.
Ja da, hemmeligheten din er trygg.
- Takk. - Sarah?
- Unnskyld. - Det går bra.
- Vi sees. - Ja.
Det så ikke ut som en total katastrofe.
Ja, ja... Jon, angående kreftene...
- Det går bra. - Ja?
Krefter er overvurdert uansett.
Og dette bekrefter bare det jeg har visst hele tiden.
- Jaså? - Ja. Ferdighetene mine er ekte.
Kom.
Jeg kan ikke tro at du sa det...
Gutter...
Hva ville dere synes om å bli her litt lenger enn planlagt?
Noen dager, eller noe?
Mer som permanent.
- Jeg har jo skolen, trening og laget. - Vi vet det. Det er en stor samtale.
Vi tar den i kveld. Vi ville bare gi dere tid til å tenke på -
- hvordan det blir før vi gjør det.
Ok.
Bli med meg ut til låven. Jeg vil vise dere noen ting.
Superman-ting?
Hvordan man fester plogen til traktoren.
- Åkrene pløyer seg ikke selv. - Ok, men vi har spørsmål.
- Vi fant ut at far er Superman. - Ja, tusenvis av spørsmål.
Taktil funksjon og fart må bedres om jeg skal avslutte dette.
Vi trenger også kryptonitt. Det var det siste du hadde.
Da må vi skaffe noe.
Jeg begynner på oppgraderingene av rustningen, kaptein Luthor.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com