Hon var jagad. Det fanns ingenstans att fly.
Hon stod öga mot öga med det fruktansvärda monstret -
- men kände ingen rädsla. Monstret hoppade på henne!
Jag ger aldrig upp, hör du det?
Försvinn, äckliga monster!
Annars dödar jag dig!
Det blev en vild fajt!
Kampen var blodig, men trots skadan fortsatte hon kämpa.
Till sist segrade hon.
Slut!
-Bravo! -Vad dåligt.
Bu!
App, app, app.
Var lite tysta, allihop.
Vi tackar för den väldigt speciella föreställningen.
Nelly? Vi kan väl prata om det?
Dina kompisar tyckte säkert att pjäsen var jättebra.
Innerst inne.
De är inte mina kompisar.
Du, kom ut nu.
Jag vet att det inte känns så, Nelly, men skolan är en kort del av livet.
Bara tolv år.
Du kanske kan låtsas vara mer som de andra.
Så att det blir mer uthärdligt.
De som är populära nu är ofta de som...
-Blir misslyckade och odugliga sen. -Har jag sagt så?
Efter julshowen, och när du var arg för att ingen kom på mitt kalas.
Byt om nu, så att vi kommer iväg.
Hej, fina du!
Hej!
Det ska väl bli skönt att resa bort lite?
Komma ut på landet, och träffa morbror Hannibal.
Få lite lantluft och ladda batterierna.
Pampigt, va? Inget dåligt ställe att tillbringa höstlovet på.
Oh, så bra! Så Hannibal ringde ändå efter hjälp?
-Ja, eller det var jag som ringde. -Jaha?
-Det här är Nelly. -Och du är hennes medhjälpare.
-Det kan man kanske kalla det. -Varsågod.
Eller pappa, som vi säger hemma.
Så det är ett familjeföretag? Varsågod.
-Tack. -Då är det bara att stiga på.
Vi har de här ytorna, så det är bara att börja städa.
-Ni kan jobba i skift... -Nu har det nog blivit ett missförstånd.
Det här är alltså Nelly Rapp, Hannibals systerdotter.
Jag är Nellys pappa, som var gift med Alice.
Du och jag har träffats flera gånger, men det var ju många år sen...
Är det den Nelly?
Är det den Nelly? Är du Alices flicka?
Ja, det är du.
Förlåt, så dum jag är. Sist jag såg dig var du bebis.
Du ser ju ut som vem som helst med det där alldagliga ansiktet.
-Tack. -Tack själv.
Jag trodde att Hannibal hade anställt er för att diska, städa och laga mat.
Hannibal vet väl att Nelly ska bo här en vecka?
Oh, ja! Hannibal vet. Det tror jag.
Här kan du vara i precis alla rum du vill.
-Utom i källaren. -Vad finns i källaren?
Monster. Så gå inte dit.
-Va?! -Det finns inga monster i källaren.
-Det är Lena som skojar med dig. -Lena-Sleva.
Och här är ditt rum.
Jag tänkte stanna över natten, så att hon installerar sig ordentligt.
Gör det, du. Skulle du råka städa lite så gör det inget.
Din mamma trivdes också här.
Hon sa jämt att hon gillar såna här gamla spökhus.
-Spökar det? -Absolut inte.
Gud! Jag hörde inte att du kom.
-Nu är det ju egentligen på lördagar... -Tack.
Varsågod, hjärtat.
Jaha... Tack så mycket, Lena-Sleva.
Hon är väldigt tyst.
-Är hon och Hannibal gifta? -Nej, de är gamla kollegor och vänner.
Jag vet inte, ärligt talat. Jag har alltid haft svårt att förstå mig på dem.
Är det därför vi aldrig hälsar på?
Nu hämtar jag din väska, så att du kan komma i ordning.
Jag glömde mjölken.
-Aj! -Var tyst nu. Så.
Nu lugnar du ner dig! Skärp dig!
Lugna ner dig.
In med dig. Vi släpper ut dig när du är lugn igen.
Lugn, lugn.
-Jag skriver rapporten till Vincent. -Gör det.
Pappa, vakna.
-Pappa, vakna! -Vad är det, Nelly?
Morbror Hannibal har en vampyr i en bur i källaren.
Det som Lena-Sleva säger om monster är bara på låtsas.
-Nej, det är sant! -Lägg dig...
Snälla, kom! Det är jättespännande!
Den hade huggtänder, och Hannibal hade skadat handen.
-Tänk om han blev biten. -Vad gör du här mitt i natten?
Det kunde ju ha hänt nåt!
Oj! Har du sett? Det är din mormor Hjördis.
-Vilket fint porträtt! -Kom nu då, pappa.
-Men... Den var här! -Du kan ha drömt eller gått i sömnen.
Gumman...
Man drömmer ofta mardrömmar när man sover på nya ställen.
Du är dessutom i en väldigt känslig ålder.
Sluta psykologa. Jag vet vad jag såg.
Du... Gumman, kom. Vi går upp och lägger oss igen.
Pappa ska upp så himla tidigt.
God morgon, London.
London, det är dags att gå upp.
London.
Frukost!
Känner hon minsta lilla hemlängtan så måste ni ringa.
Nelly är... Hon är lite speciell.
Det är som att hon har en egen...
...fantasivärld inne i huvudet, som hon fastnar i ibland.
En sak till, om det finns några jämnåriga i närheten -
- så vore det toppen. Det där med kompisar har inte riktigt funkat.
Och i skolan hittar hon inte riktigt sin...
Nelly.
Välkommen. Har du sovit gott?
Din pappa säger att du har drömt mardrömmar.
Inga monster i källaren, va?
Cigarill?
App-app!
-Appelibapp. Hon är elva år gammal. -Där ser man.
-Jaha, här har vi hund. -London.
Hej på dig, London.
Så.
Nu börjar det väl kurra i magen på dig, Nelly?
Ja... Ni vill äta nåt. Självfallet.
Jag ska titta vad vi har.
Hallå, det är Lennart.
Ja, men börja ni, så slinker jag in lite diskret.
Vi har halloumibowl, oxjärpar och pasta carbonara.
Jag tog den.
Oj.
Jaha, du börjar bli långsam med åren.
-Du måste till sjukhus! -Nej!
Det är inte nödvändigt. Lite blod och skavsår -
- är vardagsmat för en...pensionär.
-En förtidspensionär. -Just det.
På vintern halkar vi och bryter nåt varje dag.
Nelly, nu får du följa med mig tillbaka till stan.
Nej, nej. Nelly ska väl stanna här?
Ska du inte stanna här hos morbror Hannibal?
Vi åker och handlar frukost.
-Nåt vanligt. -Vi ses om några minuter.
Toodeloo!
-Jag drar ut den. -Nej.
-Jo, bit ihop bara. -Kom inte ens i närheten av mig.
-Det gör jätteont! -Jag tänkte hjälpa dig.
Hämta nåt! En sekatör eller nåt.
Det kommer att bli roligt.
Att få en pil rakt genom armen är ingen liten skråma.
Då åker man till läkare direkt, det är inget att diskutera.
Kommer du ihåg när jag blev stucken av en geting? Det gjorde jätteont.
Tänk dig då en pil, rätt genom armen. Herregud.
Jag hade önskat att jobbet...
Ta det lugnt.
Nelly är i trygga händer.
Kom, då.
Hannibal...
Mamma...
Är det bara du?
Vad är det här för ställe?
Vad är det här för ställe...
Att du har hittat hit...
...beror på att du är redo.
Du får förr eller senare reda på allt ändå.
Redo för vad?
Det jag kommer att säga nu är väldigt, väldigt hemligt.
Du måste lova mig att du aldrig någonsin -
- berättar det för en enda levande varelse.
Eller död. Bra. Så här är det...
Det finns monster och andra varelser i världen som inte är mänskliga.
-Vad menar du? -Vad sa du?
-Vad menar du? På riktigt? -Vad säger du? Va?
-På riktigt? -Ja.
Här är vårt bibliotek och här finns våra studier -
- och allt som nånsin har skrivits om monster.
Och vet du? Ibland kommer det folk hit från hela världen.
För att läsa vad vi har skrivit ner.
Här har vi samlat diverse organ.
-Monstertassar... -Wow.
Och outvecklade foster har du där.
Och här, här...
De här är jättegoda.
Inlagda ägg. Smaka.
De håller hur länge som helst. Smaka, så får du se.
Ofta råder det bra balans mellan monster och människor.
Monstren sköter sig själva, och människorna märker inte av dem.
Det går jättebra, men ibland händer det nåt.
De kan inte hantera sina egenskaper och bryter mot reglerna.
Det är där vi kommer in, monsteragenterna.
Vår viktigaste uppgift är att skydda världen från monster.
Och skydda monstren från världen.
-Är du och Hannibal agenter? -Mm.
Kom.
Hit tar vi extra bråkiga monster som inte går att hjälpa på plats -
- i deras naturliga miljö.
Han har inte skött sin kost.
I går natt gav han sig ut på stan efter blod.
Som tur var fångade vi in honom innan han gav sig på nån.
Han är lite undernärd, ser du det?
Lite mer näring, så får du gå ut sen.
Din mamma var en riktig hjälte.
-Var inte hon bibliotekarie? -Jo, men även monsteragent.
Wow.
Ser du?
Mamma...
Ni är så lika varandra.
Det går inte en dag utan att jag tänker på henne.
Jag saknar henne så.
-Sen uppdraget då hon försvann... -Uppdrag?
Bilolyckan?
Det var nåt vi ville att folk skulle tro.
Om hon inte hade varit så envis...
Men vad hände?
Det var vid supermånen. I mars, för nästan nio år sen.
Din mamma åkte iväg på ett varulvslarm, i Svartskogen.
Ensam.
Alice!
Det ska man ju aldrig göra själv.
Alice!
Vi följde efter och letade.
Och letade.
Alice!
Men vi hittade henne aldrig.
Din mamma...
Och här...
...är mammas monsteragentnål.
Vad gör ni? Sitter du och pladdrar?
-Du har väl inte berättat? -Berättat och berättat...
-Sagt lite, bara... -Vad har vi bestämt?
-Att vi skulle vänta. -Vänta? Hur länge har hon varit här?
En dag! Och så sätter du igång! Bla, bla, bla...
-Nu går vi härifrån. -Jag vill också bli monsteragent!
Absolut inte.
In i hissen.
Nelly...
Nu vill jag att du lyssnar koncentrerat.
Titta på pendeln.
Följ den med blicken. Andas djupt.
Glöm allt du har sett. Jag raderar ditt minne.
-Du minns ingenting. -Vad gör du?
Den har aldrig fungerat. Glöm bara allt du har sett!
Inget tjat.
Det här kan inte fortsätta. Fler och fler monster visar sig.
På gator, i butiker... Ingen går säker.
Te? Jag tänkte att du kanske kan låta mig bli monsteragent ändå.
Jag är upptagen, Nelly. Du kan inte gå runt så här.
-En liten godis? -Jag vill inte ha godis. Gå nu.
Rapporter från hela världen, som bara kan förklaras med en sak... Monster.
"Storväxt kvinna kidnappar baby på BB."
-Herregud, ett troll. -Exakt.
Och här, en förstörd konsert.
Näcken vet hur man ska underhålla.
Hej. Jag tänkte bara säga att jag känner mig så redo.
-Du ska inte vara här. -Jag vill.
Gå upp för hela trappan, och stanna där uppe.
Enligt Vincent fungerar inte våra gamla metoder.
Monsteraktiviteten är högre än nånsin, han vill sammankalla till ett krismöte.
Han har en ny idé som han vill implementera.
-Du tror inte att han överdriver? -Nej, han har ju helhetsperspektivet.
Ja, men herregud, sammankalla till krismöte.
Så får vi se vad som kommer ut ur det.
Jag tycker bara att han är lite...dramaqueen ibland.
Han kommer hit, så får vi se vad lilla Vincent har att säga.
-Om han har nåt överhuvudtaget. -Vad var det för liten blinkning?
Du blinkade.
Vildhundar till attack, snarare varulvar...
Hej. Har du hunnit tänka nåt mer?
Ja, det har jag. Svaret är nej.
-Snälla! -Nej!
-Jo! -Nej!
Det här är ingen lek, det är farligt.
För att bli monsteragent måste man fånga ett riktigt monster.
Jag har redan förlorat Alice. Jag vill inte förlora dig också.
-Nu kommer de strax! -Men kan man få sitta på toa ifred?
Nu, Nelly, blir det monsteragentmöte.
-Vilka konstiga bilar. -Ja, det är som en täckmantel.
Vi kan inte visa att vi är monsteragenter.
Vi måste ha andra arbeten så att folk tror att vi gör nåt annat.
Vad är din täckmantel?
Jag är pensionerad lärare, precis som Hannibal.
Han är förtidspensionär, och lite adlig.
Hej.
-Vem är det där? -Vincent.
Högsta utskottet i Monsteragentrådet. Han är vår chef, kan man säga.
-Vad är hans täckmantel? -Livscoach.
-Vad är det? -Jag vet inte. Kom.
Vänta här.
Lena-Sleva.
-Det var inte i går. Fint att se dig. -Välkommen.
Förlåt... Jag trodde att jag såg ett spöke. Är det Alices dotter?
-Nelly. Visst är de lika? -Minst sagt. - Hej.
Wow, vilket ställe.
-Här vill man ju bara bo. -Vi gör vad vi kan.
Vilken tjusig vagn du hade. Vilken årsmodell?
-85. -Så klart.
-Boxermotor? -3,3-liters.
-Turboladdad? -Så klart.
-Fälgarna? -Splitt.
Så klart.
Inte nu!
-Monsterlarm, aktivitet i sektor 3. -Vi tar min bil. Jag har fler uniformer.
Nu kör vi. Operation militärövning.
-Vi följer med, Hannibal! -Akta. Nästa gång.
Nej, London. Stanna.
London, stanna!
Stanna!
London!
Den gömmer sig vid tunnorna.
-En frankensteinare. Bland människor. -Den bryter mot alla regler.
-Vad händer här? -Militären har utbildningsdag.
-En bola. -Kommer.
-Ska du bola den? -Yes.
Men gud...
-Går våra skattepengar till det här? -Jajamän.
London, stanna!
Nej, London! Kom! Inte dit!
London!
London...
London, kom.
London?
Vincent... Släpp det där nu.
Det är precis som du säger, våra gamla metoder funkar inte.
Nu laddar vi om och satsar på mötet.
Jag är oerhört nyfiken på din idé.
London?
Men London...
Professor Steen?
London! London?
London! Kom!
London!
Nej, nej, nej.
London, spring!
Vad var hon för nåt?
Men vad ska vi göra? Vi kan inte arbeta hårdare än vi gör.
Jag har två utbrända agenter i mitt distrikt.
Vet vi att monstren har blivit mer svårfångade?
Vi kan fråga Hannibal och Lena-Sleva här.
Ni har jagat samma varulv i sex månader nu.
Ja, den är väldigt snabb.
Jag tar den här.
Oj, oj.
Vart tog den vägen?
Men är det rätt att lilla du ska behöva springa dig svettig?
-Nej, det är dags att tänka nytt. -Ja.
Det är det min historia handlar om.
Det handlar om en liten pojke.
Det går inte en dag utan att han är mobbad, retad eller hånad.
Det är ingen som tycker om honom. Inte ens hans egen mamma.
"Vad ful du är", säger hon.
Men han är stark. Pojken är stark. Han vill inte längre leva i skuggorna.
Han bestämde sig för att förändras. Han valde glädjen.
Den här pojken var jag.
-Dramaqueen... -Va?
-Dramaqueen. -Ja.
Hur brutala, missanpassade och vidriga de än är -
- så kan alla förändras.
Monster, ett stort samhällsproblem.
I generationer har monsteragenter bekämpat dem.
Men frågan är om de gamla metoderna fortfarande fungerar.
Svaret är nej.
Total Care Center utför högteknologisk, kostnadseffektiv monsterbekämpning.
Här behandlas patienterna med den senaste normaliseringstekniken.
Prova lite broccoli, det blir ingen mer människohjärna.
Vår kosmetiska expertis är i världsklass.
En varulvs groteska hand kan lätt fixas.
En vampyrs obehagliga leende kan självklart behandlas.
Vi ska göra dem så mänskliga det bara går.
Total Care Center, en värld fri från groteska monster.
Vad tycker du?
-Dålig? -Nej, nej.
Jag hade kunnat sänka rösten i slutet. "Total Care Center..."
-Nej, det var bra. -Säg.
Nej, men... Jag vet inte. Det här med att alla ska anpassas...
-De som inte vill... -Du har helt rätt.
Vi kommer att stöta på mycket motgångar, men...
Jag behöver dig och alla agenter för att få igenom det här.
-Jag är med dig. -Ja.
Dagens monster är brutalare än nånsin.
"Varulv. Hälften varg, hälften människa."
"Förvandlas vid fullmåne. Vill ha kött."
"Spöken. Kan eller vill inte lämna den här världen."
"Vampyrer. Tål inte sol, dricker blod."
"Frankensteinare är ett monster, sammansatt av olika kroppsdelar."
"Huvud, ben och armar är hopsydda till en helt ny varelse."
"Därför heter de Polycorpus."
"Poly betyder flera och corpus betyder kropp."
"För att väcka varelsen till liv krävs tillgång till ett laboratorium" -
- "och mycket stark elektricitet, exempelvis från en blixt."
"Problemet med frankensteinare är" -
- "att de saknar naturlig koppling mellan hjärta och hjärna."
"Dessutom är de oerhört starka. Därför kan de bli mycket hänsynslösa."
"Och farliga."
Om jag säger att Total Care Center är lösningen, vad säger ni då?
Ja!
-Vill ni ha den? -Ja!
-Jag hör inte. -Ja!
-Jag hör inte! -Ja!
-Ja då! -Vincent! Vincent! Vincent!
Hannibal ska få se att jag visst är redo att bli monsteragent.
Precis som du.
Kom! Nu ska vi fånga ett monster.
Oj.
Vad mörkt det är.
Kom, London!
Hjälp...
Hjälp.
Hjälp... Hjälp!
Aj!
Schas!
Försvinn!
Ligg stilla.
Var är London?
-London, jag trodde... -Ligg stilla.
Försök att vila.
Ja.
Duktig hund.
Kom. Kom, London.
Vad bakar du?
Okej, men tack för att du räddade mig från varulven.
Och förlåt för att jag försökte fånga dig i går.
Schackrutor.
Och wienerstänger.
Jag har ett konditorhjärta.
Så... Du är verkligen en frankensteinare?
Mm.
Och du bor här?
Men hur länge har du gjort det? Jag menar, är du skapad här?
-Jag föddes i labbet. -I labbet?
I källaren.
Får jag se?
Okej.
-Vincent. -Hannibal.
Vi kommer att göra succé med Total Care Center.
"No more monsters in the house."
-Är du med mig? -Ja, absolut.
Jag måste säga att det är kul att ha fått lära känna dig.
Vill du äta middag med mig när det här är över?
Det finns ett ställe i stan, en pizzeria -
- som har en pizza som är fyra små rätter. Inbakad, med fyra små rätter i.
Det är sötsur sås, nötter, friterade räkor och wokad kyckling i den -
- som en surprise. Som ett "cross over-kitchen".
-Vet du vad? Jag ska boka nu. -Menar du det?
Ja, vi kör. Vi kör nu i kväll.
-Stör jag? -Ja, lite.
Nej, jag ska precis boka en transport till Total Care Center.
Nu kör vi.
Ja, ja.
Kom med bilen klockan 19.
-Har du sett Nelly? -Hon springer väl runt här nånstans.
Eller?
Ja, ja.
Det är min mamma som har byggt ihop mig, här i labbet.
-Heter du Roberta? -Ja.
Jag heter Nelly.
Men den här ritningen är ju mer än hundra år.
Hur är gammal är du egentligen?
Gammal.
Kom till mamma.
Kom! Bra!
Bra, och fortsätt. Fortsätt.
Bra!
Min mamma, professorn, tyckte att jag var ett vackert barn.
Det vackraste hon sett, sa hon.
Hon ville att jag skulle vara vanlig, och ha ett yrke.
Det här hjärtat tillhörde en skicklig konditor.
Nu ska du få lära dig att baka.
Mamma hade ett väldigt tålamod med mig.
Men Roberta...
Det tog många år att lära mig att baka.
Oj, vad fint!
Vi bestämde oss för att öppna ett kafé tillsammans.
Men mamma hade blivit jättegammal.
Men inte jag.
När hon inte var där längre -
- så blev allt väldigt tyst.
Det blev inget kafé.
Jag har inte heller nån mamma. Hon dog när jag var liten.
Vi hann inte lära känna varandra alls.
Vad är det där?
Det är en... Jo, min mamma var en...
...hjälte, kan man säga. Hon fick den här när hon blev det.
Du är lik henne.
Jag skulle vilja bli som hon.
Men pappa vill helst att jag ska vara helt vanlig.
"Försök att tona ner dig lite nu, Nelly."
Han är nog rädd för att jag ska bli ensam.
Är du ledsen?
Ta inte det här fel nu, men jag trodde att du saknade koppling -
- mellan hjärta och hjärna.
Jag har läst i böcker och så. Jag trodde att du var jättefarlig.
Precis som den där varulven.
Men du är ju inte så.
Har du inga monstervänner?
På 80-talet hade vi ofta fest.
Vi brukade dansa och så.
-Men inte längre? -Nej, alla vi är så olika.
Monster vill helst bara vara med dem som är av samma sort.
Det här är ju helt sorgligt.
Tänk om du måste sitta här ensam i hundra år till.
Jag tycker att du ska öppna ditt kafé.
Det är ju din dröm. Tänk vad glad din mamma skulle ha blivit.
Man måste våga prova, folk ändrar sig. Monster också.
Vi kan säkert hitta nån som vill hjälpa till. Jag hjälper dig.
Välkommen...
...på...fika...
...hos Roberta.
-En vampyr? -Mm.
Hallå, det är Lukas. Hej, mamma.
Ge mig ett brev.
Det där är Vanja, varulven du träffade i skogen.
Jobbar varulven i korvkiosken?
Ja, men hon är bara farlig när det är fullmåne.
Okej, vi bjuder henne.
Det är en vanlig liten finne, det är ingen som ser den.
Skojar du? Det ser ut som en röd varningslampa mitt i ansiktet på mig.
Ursäkta mig, men få lär reagera på finnen när de ser kniven i magen.
Kära gud, som är i himmelen. Snälla, ta bort den groteska finnen.
-Amen. -Va?
-Fort, säg amen. -Amen!
En gång till!
-Ja, det är Vincent. -Det är Eva från Total Care Center.
De blir inte så anpassade som vi tänkt. Det känns inte som att de mår helt bra.
Vad kan det bero på då?
Kan vi ha opererat bort för mycket av hjärnorna?
Nej, ingen fara. Vi kommer med fler i kväll.
-Vi kan inte släppa ut dem i samhället. -Glass...
Eliminera dem som är för jobbiga.
Vill ha glass.
-Eliminera? -Ja, du vet... Tjopp, tjopp.
Ska vi döda dem?
-Vincent... -Ja?
-Vi är redo där nere. -Bra. Jag är klar.
Vänner, vi har monster att fånga.
Sök överallt. Vi ska fånga in allihop och hjälpa dem att bli mer anpassade.
Då kör vi.
Typiskt... Jag kan fixa mer.
-Vi har säkert hemma. -Vänta.
Det är en sak jag kanske borde berätta för dig.
Alltså, jag är... Eller jag menar, jag är inte...
Inte än, men jag kanske ska bli...
Man kan typ säga att jag är utvald...
Precis som min mamma.
-Eller... -Berätta sen, gästerna kommer snart.
Hämta mer färg nu.
Hallå.
Stängt och tomt i korvkiosken, inga spår av varulven. Kom.
-En tunnbrödsrulle med extra allt. -Det är stängt, ingen är här.
-Du är ju här. -Nej.
Jo...
-Okej, vad får det lov att vara? -En tunnbrödsrulle med extra allt.
Vad håller ni på med?
Vi håller på och grejar med elen här...
-Jaha. -Där kom den, ja.
Vi har samlats här i dag, för att...
...gulleplutten ska dopas. Döpas.
Och få namn, ska den få.
Extra allt, ska det vara.
Glass också. Glass.
Och så gurka...
Varsågod.
Tomt.
Ingen hemma.
-Jag får lämna breven i brevlådan. -Det är där man brukar få sin post.
-Hur går det för dig? -Jo, vi har hittat elfelet.
Jag ska...klippa av den här slangen.
Nu tror jag att det är fixat.
I Jesu namn, döper jag dig till...
-Vem är du? -Carina. Carina Bergström.
-Nej, hon ska heta Sara. -Vad gör du här?
Titta!
Ja! Yes! Nu fick jag kontakt.
Med Gud. Gud kontaktar mig.
Han är ganska på.
Halleluja...
Kom, titta här.
En frankensteinare.
Och här.
Här är det ju människospår. Små fötter.
Kom.
Så du känner inte till Sisters of Mercy alls?
Först kom First and Last and Always. 1985.
Sen kom Floodland 1987, och Vision Thing 1990.
-Nu går vi bara in. -Det verkar dötråkigt.
-Vi går! -Kom igen. Det blir ett kul möte.
-Kul?! -Det kanske blir fest.
Det låter mer som en begravning.
Även om vår begravning var betydligt roligare än det här.
Vi har väl inte haft nån begravning?
-Hon vet inte att hon är död. -Hoppsan.
-Syns min finne? -Ja, jättemycket.
Varsågoda, ta kakor.
Äntligen.
Ursäkta mig, men jag förstår faktiskt inte varför vi är här.
-Vi käkar. -Jaha.
Jag har bjudit in er alla till ett litet möte.
För jag tänkte öppna ett litet kafé.
Jaha... Vad har det med oss att göra?
Jo, vi tänkte att ni kanske vill vara med och hjälpa till.
Hjälpa till? Jag är bra på korv och på att käka, men baka kan jag inte.
Vilka ska komma till kaféet? Är det andra monster?
Eller rent utav människor?
Vänta här nu... Det luktar nåt i luften.
Varulv.
Det är spöken också.
Det verkar som att alla har gått samma väg. Här.
Jag kallar på Vincent. - Hannibal till Vincent.
Nelly. Vill du åka med på nåt spännande?
Vi ska hämta ett gäng monster som samlats i skogen.
Vi ska dit och fånga in dem.
Du har ju agentblod i ådrorna. Ska du med?
Nu ska de äntligen väck, en gång för alla.
Roberta...
Alltså, det är inte blod.
Jag är vegan.
Det funkar bra med järntillskott.
Min släkt hatar att jag inte dricker blod.
"Blir du verkligen mätt? Blir du inte undernärd?"
Skönt att de har flyttat till Transsylvanien.
-Men inte du? -Nej.
Det är liksom inte min grej, hela Dracula-livet.
Bo i ett gammalt slott och ha nån cape på sig. Så är inte jag.
Men...jag är gärna med på det där kaféet du pratade om.
-Om du vill, alltså. -Jag också.
Jag kan slicka sleven.
-Tack. -Jag kan sätta på lite musik.
Väntar du på nån?
-Nelly. -Vem är det?
Min...vän.
-Superdålig låt. -Den är inte så svängig.
-Han är så pinig. -Ja, jättepinsam.
Han har dålig smak.
-Man vill ha nåt att dansa till. -Ja, eller hur?
-Bu! -Tysta!
Nelly är där inne! Har hon samlat ihop alla?
Får jag se?
Otroligt.
Ni måste härifrån! Nu!
Jag hinner inte förklara, men monsteragenter tänker fånga er.
Spring! Skynda er!
Vi kommer att dö!
Spring!
Ni måste släppa henne, hon har inte gjort nåt!
-Vad menar du? -Äckliga missfoster.
Släpp loss mig!
-Nelly! -Ni får inte ta henne!
Nelly...
Nelly! Vad gör du?
Nelly! Nelly!
Nelly!
Stoppa henne!
Ner... Ner!
Fan!
Roberta, det är bara jag.
Okej...
Det är låst!
Nej, Roberta! Sluta!
-Roberta, sluta! -Jag är ett monster!
Kom inte närmre!
-Sluta, Roberta! -Nelly!
-Roberta, sluta. -Nelly!
Roberta, sluta.
Du, Roberta. Gör ingenting dumt nu.
Du kan bli vacker, Roberta. Du...
Snälla Roberta, gör det inte.
Du är min vän. Min enda vän. Roberta...
Jag tycker om dig.
Gör det inte. Snälla, gör det inte.
Snälla, Roberta. Du är min vän.
Förlåt. Jag borde ha berättat allt.
Förlåt.
Kom.
Jag trodde att jag ville bli monsteragent. Precis som ni, precis som min mamma.
Men om det betyder att alla som är annorlunda inte ska få finnas...
Att du inte ska få finnas.
...så har jag ångrat mig.
Nej!
Jag tar den!
Hannibal... Din förbannade mes!
Vad glor ni på?
Sluta titta på mig!
Jag är inte rädd för er.
Jag behöver ingenting. Jag behöver inte er! Jäkla monsterkramare.
Ni fattar ingenting! Ni förstår inte hur bra det hade kunnat bli!
Ni är idioter!
Jag är omgiven av idioter!
Hur ska man kunna bygga upp nåt när alla runt en är idioter?
Va? Va? Ni är tappade!
Ni är galna!
Tack för mig.
Han är faktiskt lite av en... Vad är det du brukar säga?
-Dramaqueen. -Exakt.
En dramaqueen.
Ja, kära agentkollegor.
Vad betyder det egentligen att vara annorlunda?
Vad betyder det att vara normal? Är jag normal?
Ja, det kan jag hålla med om.
Är Hannibal normal? Nej.
Då tänker jag inte bara på hans utseende -
- utan jag tycker att hela hans person är mycket märklig.
Men det kanske är just därför jag tycker så mycket om honom.
Tack för de orden, Lena-Sleva.
Vårt uppdrag är att skydda världen från monster -
- och monster från världen.
Men inte att bestämma vilka som ska få finnas i den.
Nelly Rapp...
Kom.
Du är liten, men ditt hjärta är stort.
Ditt agerande har påmint oss om vilka vi egentligen vill vara.
Det borde finnas fler monsteragenter och människor som du.
Därför hoppas jag, av hela mitt hjärta -
- att du vill bära din alldeles egna agentnål.
Och att du bär den med stolthet.
-Ja. -Du är nu monsteragent.
Hej!
Oj, vad jag har saknat dig!
Har allt gått bra?
Ja, en sak ska du veta, Lennart. Nelly är en enastående person.
Jaså, minsann?
Jag tyckte att hon ska ha en sån som Alice hade. En släkttradition.
Tack för den här veckan.
Vi håller kontakten.
Fina.
Om du skulle behöva mig nån gång så vet du var jag är. Göm den.
Ta hand om dig, hjärtat. Puss.
Hoppelihopp. In med svansen.
Hej då.
-Jaha... -Ja.
Då var det du och jag här igen, då.
-Ja... -Vad ska vi ha till kvällsmat?
Sväng in här.
-Här? Varför det? -Bara kör, jag ska visa en sak.
-Vad är det här för ställe? -Jag vill säga hej då till en kompis.
Kom, London.
Va?! Kompis?
-Välkomna in! -Om ni vågar!
Vilka realistiska kostymer! Fantastiskt!
Bu! Bu!
Vampyren tål inte solljus.
Ja, och?
Nelly!
Det här är min kompis Roberta. - Det här är min pappa.
Lennart. Fantastiskt roligt koncept.
Du är hopsydd av en massa olika kroppsdelar. Det ser bra ut.
Visst är det skönt att det bara är på låtsas, Lennart?
-Hot dog? -Tack, det är bra.
-Kom! -Läskiga tänder...
Otroligt läskiga. Verklighetstrogna.
Jaha, man skulle prova på nånting... Nu ser jag att det där är fingrar.
En sån tar jag.
-Jag tar en sån. -Han hör lite dåligt. Servera dig själv.
Du kan ta en hel hand, Lennart.
-Jag tar en maräng också. -Ta två.
Här... Jag tänkte att du ville ha den här.
Jag tycker om dig, fast du är en monsteragent.
Din mamma skulle ha varit stolt över dig.
Din mamma också.
Textning: Martina Nordkvist Svensk Medietext
Ansvarig utgivare: Michael Porseryd SF Studios