Hun var jaget. Der var ingen steder at løbe hen.
Hun stod ansigt til ansigt med det frygtelige uhyre.
Men hun var ikke bange. Monstret overfaldt hende.
Jeg giver aldrig op, hører du?
Forsvind, dit ækle monster!
Ellers dræber jeg dig!
Det blev en vild kamp!
Kampen var blodig, men trods sin skade kæmpede hun videre.
Til sidst sejrede hun.
Slut.
- Bravo! - Det var dårligt.
Nu må I gerne være lidt stille.
Tak for forestillingen. Den var meget speciel.
Nelly? Lad os nu snakke om det.
Dine venner syntes sikkert, at stykket var alle tiders.
Inderst inde.
De er ikke mine venner.
Kom nu ud.
Sådan føles det ikke nu, Nelly, men skolen er hurtigt overstået.
- Det er kun 12 år. - Ja.
Du kunne måske lade, som om du var lidt mere som de andre.
Så bliver det mere udholdeligt.
Husk på, at de populære nu ofte er dem, der...
- Ender som mislykkede og uduelige? - Har jeg sagt det?
Efter juleforestillingen.
Og da du var vred over, at der ingen kom til min fødselsdagsfest.
Okay. Klæd nu om, så vi kan komme af sted.
Hej, min ven.
Hej.
Bliver det ikke skønt at komme lidt væk?
Du skal en tur på landet og være sammen onkel Hannibal.
Så får du frisk luft i lungerne og ladet batterierne op.
Flot, ikke? Ikke så tosset et sted at tilbringe efterårsferien.
Det var dejligt. Hannibal ringede altså alligevel efter hjælp.
- Ja. Eller det var mig, der ringede. - Jaså?
- Det er Nelly. - Og du er hendes medhjælper.
- Det kan man vel godt kalde det. - Værsgo.
Eller hendes far, som vi siger derhjemme.
Det er altså et familieforetagende? Værsgo.
- Tak. - Så er det bare at gå i gang.
Vi ska have taget disse rum, så I kan begynde med det samme.
- I kan skiftes til at arbejde. - Der er vist tale om en misforståelse.
Det er Nelly. Nelly Rapp, Hannibals niece.
Og jeg er Nellys far, som var gift med Alice.
Vi har mødt hinanden flere gange, men det er mange år siden.
Er det dén Nelly?
Er det dén Nelly? Er du Alices pige?
Ja, det er du.
Undskyld, hvor er jeg dum. Sidst jeg så dig, var du bare en baby.
Og du kunne jo være hvem som helst med dit gennemsnitlige ansigt.
- Tak. - Ingen årsag.
Jeg troede, Hannibal havde hyret jer til at vaske op, gøre rent og lave mad.
Hannibal er vel klar over, at Nelly skal bo her i en uge?
Ja, det er han i hvert fald. Det vil jeg tro.
Du kan frit gå rundt i hele huset.
- Undtagen kælderen. - Hvad er deri kælderen?
Monstre. Så lad være med at gå derned.
- Hvad? - Der er selvfølgelig ingen monstre.
- Lena laver bare sjov med dig. - Lena-Sleva.
Og her er dit værelse.
Jeg vil gerne overnatte her, så hun kommer ordentligt på plads.
Gør bare det. Og hvis du kommer til at rydde lidt op, så gør det ikke noget.
Din mor var også glad for at være her.
Hun sagde altid, at hun holdt af den slags gamle spøgelseshuse.
- Spøger det? - Absolut ikke.
Kors! Jeg hørte dig ikke.
- Rolig. Nu er det jo blevet lørdag. - Tak.
Værsgo, lille skat.
Mange tak, Lena-Sleva.
Hun siger ikke så meget.
- Er hun gift med Hannibal? - Nej, de er gamle kolleger og venner.
Jeg har faktisk altid haft lidt svært ved at forstå mig på dem.
Er det derfor, vi aldrig er her?
Nu henter jeg din taske, så du kan komme på plads.
Jeg glemte mælken.
Vær nu stille. Sådan.
Nu falder du ned! Behersk dig!
Vær så stille.
Ind med dig. Vi lukker dig ud, når du er blevet rolig igen.
Fald nu ned.
- Jeg skriver en rapport til Vincent. - Ja, gør det.
Far, Vågn op.
- Vågn nu op! - Hvad er der galt, Nelly?
Onkel Hannibal har en vampyr i et bur i kælderen.
Lena-Sleva fortalte dig bare om monstre for sjov.
- Nej, det er sandt! - Sov nu bare.
Kom, far! Det er smadderspændende!
Den havde hugtænder, og Hannibal havde et sår på hånden.
- Hvad nu, hvis han blev bidt. - Hvad lavede du her midt om natten?
Der kunne jo være sket noget.
Har du set det? Det er din mormor, Hjördis.
- Sikke et fint portræt. - Kom nu, far.
- Men den var her jo! - Du kan have drømt eller gået i søvne.
Skat.
Man får tit mareridt, når man sover på et nyt sted.
Du er også i en meget følsom alder.
Hold op med at lege psykolog. Jeg ved, hvad jeg så.
Skat, kom nu. Lad os gå i seng igen.
Far skal rigtig tidligt op.
Godmorgen, London.
London, du skal op nu.
London.
Der er morgenmad.
Hvis hun får den mindste smule hjemve, så skal I bare ringe.
Nelly er jo lidt speciel.
Hun har nærmest sin egen...
... fantasiverden inde i hovedet, som hun af og til bliver fanget i.
En ting til: Hvis der er nogle jævnaldrende i området -
- så vil det være alle tiders. Det med kammerater har ikke helt fungeret.
Og i skolen kan hun ikke rigtig finde sin...
Nelly.
Velkommen. Har du sovet godt?
Din far siger, at du har haft mareridt.
Der er ingen monstre i kælderen, vel?
En cerut?
- Nej. Hun er kun 11 år gammel. - Der kan man se.
- Og her kommer så hunden. - London.
Hej med dig, London.
Din mave begynder nok snart at knurre, Nelly.
Ja. I vil have noget at spise. Selvfølgelig.
Lad mig se, hvad vi har.
Hallo, det er Lennart.
Ja, begynd I bare, så sniger jeg mig ind lidt diskret.
Vi har en halloumiskål, forloren hare og pasta carbonara.
Jeg fangede den.
Du er vist ved at blive langsom på dine gamle dage.
- Du skal på hospitalet! - Nej, nej, nej.
Det er ikke nødvendigt. Lidt blod og forskellige skavanker -
- er hverdagskost for en pensionist.
- En førtidspensionist. - Netop.
Om vinteren glider vi og brækker noget hver eneste dag.
Nelly, du tager med mig tilbage til byen.
Nej, nej, nej. Nelly bliver her, ikke sandt?
Vil du ikke være her hos din onkel Hannibal?
Vi tager ud og køber lidt morgenmad.
- Noget normalt. - Vi ses om nogle minutter.
Farveller!
- Lad mig trække den ud. - Nej.
- Jo, bid tænderne sammen. - Nej, du skal ikke røre mig.
- Det gør pokkers ondt. - Jeg vil bare hjælpe dig.
Find noget. En beskærersaks eller sådan noget.
Det skal nok blive sjovt.
En pil gennem armen er ikke nogen lille skramme.
Så skal man til lægen med det samme. Det kan ikke diskuteres.
Husker du i sommer, da jeg blev stukket af en hveps? Det gjorde så ondt.
Forestil dig så at få en pil gennem armen. Du godeste.
Jeg ville ønske, at det havde fungeret med jobbet.
Vær blot rolig.
Men hun er i trygge hænder.
Kom nu her.
Hannibal.
Mor.
Nå, er det bare dig?
Hvad er det her for et sted?
Hvad det er for et sted?
At du har fundet hertil...
... betyder, at du er parat.
Du finder alligevel ud af det hele før eller senere
Parat til hvad?
Nu fortæller jeg dig noget, som er meget, meget hemmeligt.
Du skal love mig, at du aldrig nogensinde -
- fortæller det til et eneste levende væsen.
Eller et dødt. Godt, nu skal du høre.
Der er monstre og andre væsner i verden, som ikke er menneskelige.
- Hvad mener du med det? - Undskyld?
- Hvad mener du? - Hvad siger du? Hvad?
- Er det sandt? - Ja.
Her er vores bibliotek. Og her står vores studier -
- og alt, der nogensinde er blevet skrevet om monstre.
Ved du hvad? Nogle gange kommer der folk hertil fra hele verden -
- for at læse, hvad vi har skrevet ned.
Her har vi samlet diverse organer.
Det er monsterpoter.
Og uudviklede fostre har du der.
Og her...
De er rigtig gode.
Syltede æg. Tag bare et.
De holder sig i evigheder. Smag, så skal du bare se.
Ofte hersker der en god balance mellem monstre og mennesker.
Monstrene passer sig selv, og menneskene bemærker dem ikke.
Det går helt fint. Men nogle gange sker der noget.
Så kan de ikke styre deres egenskaber, og de overtræder reglerne.
Det er der, vi kommer ind. Monsteragenterne.
Vores vigtigste opgave er at beskytte verden mod monstre.
Og beskytte monstrene mod verden.
- Er du og Hannibal agenter? - Ja.
Kom.
Her har vi de ekstra vanskelige monstre, som vi ikke kan hjælpe på plads -
- i deres naturlige miljø.
Han har ikke passet sin kost.
Så i går nat gik han til byen for at drikke blod.
Heldigvis fangede vi ham, før han sprang på nogen.
Han er lidt underernæret, kan du nok se.
Lidt mere næring, så kan du gå ud senere.
Din mor var en rigtig helt.
- Var hun ikke bibliotekar? - Jo, men også monsteragent.
Hold da op.
Kan du se det?
Mor.
I ligner hinanden meget.
Det går ikke en dag, hvor jeg ikke tænker på hende.
Jeg savner hende sådan.
- Og så var der opgaven, hun forsvandt på. - Opgaven?
Bilulykken?
Det var noget, vi ville have, at folk skulle tro.
Hvis hun ikke havde været så stædig
Hvad skete der?
Det var under supermånen i marts for næsten ni år siden.
Din mor tog ud til en varulvealarm i Sortskoven.
Alene.
Alice!
Den slags skal man aldrig gøre alene.
Alice!
Vi fulgte efter og ledte...
... og ledte.
Alice!
Men vi fandt hende aldrig.
Din mor.
Og her...
... er din mors monsteragentnål.
Hvad laver I? Sidder du der og sladrer?
- Du har vel ikke fortalt det? - Fortalt og fortalt...
- Jeg har sagt en smule. - Hvad bestemte vi os for?
- At vi skulle vente. - Hvor længe har hun været her?
En dag! Og straks går du i gang! Bla, bla, bla...
- Nu går vi. Du har set for meget. - Jeg vil også være monsteragent.
Under ingen omstændigheder.
Gå ind i elevatoren.
Nelly.
Nu skal du høre rigtig godt efter.
Se på pendulet.
Følg det med øjnene. Træk vejret dybt.
Glem, hvad du har set. Jeg sletter din hukommelse.
- Du husker ikke noget. - Hvad er det, du laver?
Det har aldrig fungeret. Glem alt det, du har set.
Og ikke noget brok.
Det her kan ikke blive ved. Der dukker flere og flere monstre op.
På gader og i butikker. Ingen kan vide sig sikre.
Te? Jeg tænkte, at du måske ville lade mig blive monsteragent alligevel.
Søde Nelly, jeg har travlt. Du må ikke gå sådan rundt.
- Lidt slik? - Nej, jeg vil ikke have slik. Gå nu.
Det er ikke det hele. Verden over rapporterer medierne om ting -
- der kun kan forklares på én måde. Monstre.
"Bastant kvinde kidnapper spædbarn på fødegangen."
- Du godeste, det er en trold. - Netop.
Og her, en komplet ødelagt koncert.
Nøkken ved, hvordan man underholder folk.
Hej. Jeg vil bare sige, at jeg føler mig helt parat.
- Du skal ikke være her. - Men det vil jeg.
Gå nu helt op ad trappen. Og bliv deroppe.
Ifølge Vincent fungerer vores gamle metoder ikke længere.
Monsteraktiviteten er højere end nogensinde. Han vil kalde til krisemøde.
Han har en ny idé, som han vil implementere.
- Tror du ikke, at han overdriver? - Nej, han har jo overblikket.
Så skidt være med det. Kald endelig til krisemøde.
Så får vi se, hvad der kommer ud af det.
Jeg synes bare, at han er lidt... en Dramaqueen af og til.
Han kan komme hertil. Så får vi se, hvad lille Vincent har at sige.
- Hvis han altså har noget at sige. - Hvad var det for et lille blink?
Du blinkede!
"Vilde hunde går til angreb." Snarere varulve.
Hej. Har du fået tænkt lidt mere over det?
Ja, det har jeg. Og svaret er nej.
- Kom nu. - Nej!
Det her er ikke nogen leg. Det er farligt.
For at blive monsteragent skal man fange et rigtigt monster.
Jeg har allerede mistet Alice. Jeg vil ikke også miste dig.
- Hannibal, de er på vej! - Kan man ikke gå på toilettet i fred?
Så, Nelly. Nu skal der være monsteragentmøde.
- Sikke nogle underlige biler. - Ja, de er et skalkeskjul.
Vi må ikke skilte med, at vi er monsteragenter.
Derfor har vi også andre jobs, så folk tror, at vi laver noget andet.
Hvad er dit dække?
Jeg er pensioneret lærer. Akkurat som Hannibal.
Han er førtidspensionist og lidt adelig.
Hej.
- Hvem er det? - Vincent.
Den øverste i Monsteragentrådet. Han er vores chef, kan man sige.
- Hvad er hans dække? - Han er livecoach.
- Hvad er det? - Det ved jeg ikke. Kom.
Vent her.
Lena-Sleva.
- Længe siden. Godt at se dig. - Velkommen.
Undskyld. Jeg troede, jeg så et spøgelse. Er det Alices datter?
- Nelly. Ja, de ligner hinanden, ikke? - Mildest talt. Hej.
Hold da op, sikke et sted.
- Her kunne man sagtens bo. - Vi gør, hvad vi kan.
Det er en flot bil, du har. Hvilken årgang er den fra?
- Den er fra 1985. - Selvfølgelig.
- En boksermotor? - 3,3 liter.
- Turboladet? - Selvfølgelig.
- Fælgene? - Er fra Split.
Selvfølgelig.
Ikke nu!
- Monsteralarm, aktivitet i sektor tre. - Vi tager min bil. Jeg har flere dragter.
Nu kører vi. Operation Militærøvelse.
- Vi tager med, Hannibal! - Pas på. Næste gang.
Nej, London. Bliv her.
London, bliv her!
Stop!
London!
Den gemmer sig ved spandene.
- En frankensteiner. Ude blandt mennesker. - Den overtræder alle reglerne.
- Hvad foregår der her? - Militæret har uddannelsesdag.
- En bola. - Den kommer her.
- Vil du tage den med bola? - Ja.
Herregud.
- Går vores skattepenge til det her? - Ja.
London, stop!
Nej, London! Kom her! Ikke derhen!
London!
London.
London, kom nu.
London?
Vincent, glem det nu.
Det er akkurat, som du siger. Vores gamle metoder virker ikke.
Nu falder vi til ro og satser på mødet.
Jeg glæder mig meget til at høre din idé.
London?
Men London...
Professor Steen?
London! London?
London! Kom!
London!
Nej, nej, nej.
London, løb!
Hvad var hun for noget?
Hvad skal vi gøre? Vi kan ikke arbejde hårdere, end vi gør.
Jeg har to udbrændte agenter i mit distrikt.
Kan vi være sikre på, at monstrene er blevet sværere at fange?
Lad os spørge Hannibal og Lena-Sleva her.
I har jaget den samme varulv i seks måneder nu, ikke?
Jo, den er meget hurtig.
Lad mig klare det.
Jamen dog.
Hvor blev den af?
Kan det være rigtigt, at lille du skal være nødt til at løbe rundt og svede?
- Nej, nu må vi finde på noget nyt. - Ja.
Det er dét, min historie handler om.
Den handler om en lille dreng.
Hver eneste dag bliver han mobbet, drillet eller hånet.
Der er ingen, der kan lide ham. Ikke engang hans egen mor.
"Hvor er du dog grim," siger hun.
Men han er stærk. Drengen er stærk. Han vil ikke længere leve i skyggerne.
Han valgte at forandre sig. Han valgte glæden.
Og den dreng var mig.
- Dramaqueen. - Hvad?
- Dramaqueen. - Ja.
Uanset hvor brutale, afsporede og modbydelige de end er -
- så kan alle ændre sig.
Mønstre, et stort samfundsproblem.
Gennem generationer har monsteragenter arbejdet med at bekæmpe dem.
Men spørgsmålet er, om de gamle metoder stadig fungerer.
Svaret er nej.
Total Care Center udfører højteknologisk og rentabel monsterbekæmpelse.
Her behandles patienterne med den nyeste normaliseringsteknik.
Prøv nu lidt broccoli. Du får ikke flere menneskehjerner.
Vores kosmetiske ekspertise er i verdensklasse.
En varulvs groteske hånd kan let gøres fin.
En vampyrs ubehagelige smil kan selvfølgelig behandles.
Vi gør dem så menneskelige, som de kan blive.
Total Care Center, en verden fri for groteske monstre.
Hvad synes du?
- Var det dårligt? - Nej.
Jeg kunne også sænke stemmen til sidst. "Total Care Center."
- Nej, det var godt. - Spyt ud.
Nej jeg ved det ikke. Det her med, at alle skal tilpasses.
- Hvad med dem, der ikke vil? - Du har helt ret.
Vi vil støde på meget modgang, men
jeg har brug for dig og alle agenterne for at gennemføre det.
- Jeg er på din side. - Ja.
Monstrene nu til dags er mere brutale end nogensinde.
"Varulv. Halvt ulv, halvt menneske."
"Forvandles ved fuldmåne. Vil have kød."
"Spøgelser. Kan eller vil ikke forlade denne verden."
"Vampyrer. Tåler ikke sol. Drikker blod."
"Frankensteinere er monstre sammensat af forskellige kropsdele."
"Hoved, ben og arme er syet sammen til en helt ny skabning."
"Derfor hedder de Polycorpus."
"Poly betyder flere, og corpus betyder krop."
"For at vække skabningen til live kræves der adgang til et laboratorium... -
- ... og meget stærk elektricitet, eksempelvis fra et lyn."
"Problemet med Frankensteinere er -
- at de mangler en naturlig kobling mellem hjerte og hjerne."
"Desuden er de uhørt stærke. Derfor kan de være meget hensynsløse."
"Og farlige."
Hvis jeg siger, at Total Care Center er løsningen...
- Hvad siger I så? - Ja!
- Vil I have det? - Ja!
- Jeg kan ikke høre jer! - Ja!
- Sådan! - Vincent! Vincent! Vincent!
Hannibal skal få at se, at jeg er klar til at blive monsteragent.
Ligesom dig.
Kom. Nu skal vi fange et uhyre.
Hvor er der mørkt.
Kom, London!
Hjælp.
Hjælp hjælp!
Forsvind!
Lig stille.
Hvor er London?
- London, jeg troede - Lig stille.
Prøv nu at hvile dig lidt.
Ja.
Dygtig hund.
Kom. Kom, London.
Hvad er det, du bager?
Okay. Men tak, fordi du reddede mig fra varulven.
Og undskyld, at jeg forsøgte at fange dig i går.
Skakruder.
Og wienerstænger.
Jeg har et konditorhjerte.
Du er altså virkelig en frankensteiner?
Og du bor her?
Hvor længe har du gjort det? Jeg mener, er du skabt her?
- Jeg blev født i laboratoriet. - ! Laboratoriet?
I kælderen.
Må jeg se det?
Okay.
- Vincent. - Hannibal.
Vi kommer til at få succes med Total Care Center.
"Ikke flere monstre i hjemmet."
- Er du med? - Ja, helt sikkert.
Jeg må sige, at det er sjovt at have lært dig at kende.
Vil du spise middag med mig, når det her er overstået?
Der findes et sted i byen. Det er et pizzaria.
De har en pizza, der er fire små retter. Indbagt, med fire små retter i.
Der er sursød sovs, nødder, stegte rejer og kylling fra wok i den -
- som en lille overraskelse. Det er et fusionskøkken.
- Ved du hvad? Jeg bestiller nu. - Mener du det?
Ja, vi kører. Vi kører nu i aften.
- Forstyrrer jeg? - Ja, lidt.
Nej, kom ind. Jeg er ved at bestille en vogn til Total Care Center.
Nu kører vi.
Ja, ja.
Kom med bilen klokken 19.
- Har du set Nelly? - Hun løber vel rundt et eller andet sted.
Eller hvad?
Ja, ja.
Det er min mor, der har sat mig sammen. Heri laboratoriet.
- Hedder du Roberta? - Ja.
Jeg hedder Nelly.
Men den her tegning er jo mere end hundrede år gammel.
Hvor gammel er du egentlig?
Gammel.
Kom hen til mor.
Kom. Ja, det er godt.
Fint, og fortsæt. Fortsæt.
Godt!
Min mor, professoren, syntes, at jeg var et smukt barn.
Det smukkeste, hun havde set, sagde hun.
Hun ville have, at jeg blev normal og fik mig et arbejde.
Dette hjerte tilhørte en dygtig konditor.
Nu skal du lære at bage.
Mor var meget tålmodig med mig.
Men Roberta
Det tog mig mange år at lære at bage.
Hvor er det fint!
Vi bestemte os for at åbne en café sammen.
Men mor var blevet meget gammel.
Det var jeg ikke.
Da hun ikke var der længere -
- blev der meget stille.
Vi fik aldrig nogen café.
Jeg har heller ingen mor. Hun døde, da jeg var lille.
Vi nåede slet ikke at lære hinanden at kende.
Hvad er det?
Det er en... Jo, min mor var en...
En helt, kan man sige. Hun fik den her, da hun blev det.
Du ligner hende.
Jeg ville gerne være som hende.
Men min far vil helst have, at jeg er helt almindelig.
"Skru nu lidt ned for dig selv, Nelly."
Han er sikkert bange for, at jeg bliver ensom.
Er du ked af det?
Misforstå mig ikke, men jeg troede, du manglede en forbindelse -
- mellem dit hjerte og din hjerne.
Det har jeg læst. Jeg troede, at du var vildt farlig.
Ligesom varulven.
Men sådan er du jo slet ikke.
Har du ingen monstervenner?
I 80'erne holdt vi tit fester.
Vi plejede at danse og den slags.
- Men ikke længere? - Nej, vi alle sammen så forskellige.
Monstre foretrækker være sammen med andre, der er ligesom dem selv.
Det er så sørgeligt.
Tænk, hvis du skal sidde her alene i 100 år til.
Jeg synes, du skal åbne din café.
Det er jo din drøm. Tænk på, hvor glad din mor ville blive.
Man skal turde tage chancer. Folk ændrer sig. Det gør monstre også.
Vi kan sikkert finde en, der vil hjælpe. Jeg hjælper dig.
Velkommen...
... til en kop kaffe...
... hos Roberta.
En vampyr?
Hallo, det er Lukas. Hej, mor.
Giv mig et brev.
Det er Vanja. Varulven, du mødte i skoven.
Arbejder varulven i pølsebiksen?
Ja, men hun er kun farlig, når det er fuldmåne.
Okay, så inviterer vi hende.
Det er bare en lille bums. Den er der ingen, der ser.
Laver du sjov? Det ligner en rød advarselslampe midt i mit ansigt.
Undskyld, men de bemærker næppe bumsen, når de ser kniven i din mave.
Kære Gud i himlen. Vær sød at fjerne den groteske bums.
- Amen. - Hvad?
- Skynd dig. Sig amen. - Amen!
En gang til!
- Det er Vincent. - Det er Eva fra Total Care Center.
De bliver ikke så tilpassede, som vi troede.
De lader ikke til at have det så godt.
Okay. Hvad kan det skyldes?
Kan vi have opereret for meget væk af hjernerne?
Nej, bare rolig. Vi kommer med nogle flere i aften.
Vi kan ikke lukke dem ud i samfundet.
Så eliminerer vi dem, der er for besværlige.
Vil have is.
- Eliminerer? - Ja, du ved nok. Hak, hak.
Skal vi dræbe dem?
- Vincent. - Ja?
- Vi er klar dernede nu. - Godt. Jeg er færdig.
Venner, vi har monstre at fange.
Søg overalt.
Vi skal fange dem alle og hjælpe dem med at blive mere tilpassede.
Nu kører vi.
Typisk. Jeg kan skaffe mere.
- Vi har sikkert noget derhjemme. - Vent lidt.
Der er en ting, jeg måske burde fortælle dig.
Altså, jeg er Nej, jeg mener, jeg er ikke...
Ikke endnu. Men jeg bliver måske...
Man kan sige, at jeg er blevet udvalgt.
Ligesom min mor.
- Eller - Sig det senere, gæsterne kommer snart.
Hent nu mere maling.
Goddag.
Der er lukket og tomt i pølsebiksen. Ingen spor af varulven.
- Hej, et fladbrød med ekstra af det hele. - Der er lukket. Her er ingen.
- Du er her jo. - Nej.
Jo...
- Okay. Hvad skulle det være? - Et fladbrød med ekstra af det hele.
Hvad foregår der her?
Vi er ved at ordne strømmen.
- Javel. - Der kom den, ja.
Vi er samlet her i dag, fordi...
Fordi snullergøjen skal dopes. Døbes.
Og et navn skal den have.
Den bliver med ekstra af det hele.
Også med is.
Og lidt agurk.
Værsgo.
Tomt.
Der var ingen hjemme.
- Jeg må lægge brevene i postkassen. - Det er der, man plejer at få sin post.
- Hvordan går det med dig? - Jo, vi har fundet strømmen.
Nu klipper jeg den her slange over.
Så skulle det være ordnet.
I Jesus' navn døber jeg dig...
- Hvem er du? - Carina. Carina Bergström.
- Nej, hun skal hedde Sara. - Hvad laver du her?
Se her.
Ja. Nu fik jeg kontakt.
Med Gud. Gud kontakter mig.
Han er jo ret tæt på.
Halleluja.
Kom, se her.
En frankensteiner.
Og her.
Det er menneskespor. Små fødder.
Kom.
Du kender altså slet ikke Sisters of Mercy?
Først udgav de "First and Last and Always". 1985.
Så kom "Floodland" i 1987, og "Vision Thing" i 1990.
- Lad os nu gå bare ind. - Det lyder dødkedeligt.
- Lad os skride! - Kom nu. Det bliver sjovt.
- Sjovt? - Måske bliver det festligt.
Det lyder mere som en begravelse.
Selv om vores begravelse var en hel del sjovere end det her.
Vi er da ikke blevet begravet?
- Hun ved ikke, at hun er død. - Hovsa.
- Er min bums tydelig? - Ja, meget.
- Værsgo, tag for jer af kagerne. - Endelig.
Undskyld, men jeg forstår faktisk ikke, hvorfor vi er her.
- Vi spiser. - Javel.
Jeg har inviteret jer alle til et lille møde.
For jeg har tænkt mig at åbne en lille café.
Jaså? Hvad har det med os at gøre?
Vi tænkte, at I måske ville være med og hjælpe til.
Hjælpe til? Jeg er god til pølser og til at spise, men jeg kan ikke bage.
Hvem skal besøge din café? Andre monstre?
Eller rent faktisk mennesker?
Vent lidt. Der hænger en lugt i luften.
Varulv.
Der er også spøgelser.
Det lader til, at alle er gået den samme vej. Her.
Jeg får fat på Vincent. Hannibal til Vincent.
Nelly. Vil du være med til noget spændende?
Vi skal hente en flok monstre, der er forsamlet i skoven.
Vi tager ud og fanger dem.
Du har jo agentblod i årerne. Vil du med?
Nu skal de endelig væk. En gang for alle.
Roberta.
Det er ikke blod.
Jeg er veganer.
Det fungerer fint med et jerntilskud.
Familie hader, at jeg ikke drikker blod.
"Bliver du virkelig mæt? Bliver du ikke underernæret?"
Jeg er glad for, at de er flyttet til Transsylvanien.
- Men det er du ikke? - Nej.
Det er egentlig ikke min kop te, hele Dracula-tilværelsen.
Bo i et gammelt slot og gå med kappe. Det er slet ikke mig.
Men jeg vil gerne være med til den café, du talte om.
- Hvis du altså vil have det. - Samme her.
Jeg kan slikke grydeskeen.
- Tak. - Skal jeg ikke sætte lidt musik på?
Venter du nogen?
- Nelly. - Hvem er det?
Min ven.
- Elendig sang. - Ja, den er ikke ret god.
- Han er så pinlig. - Helt vildt pinlig.
Han har dårlig smag.
- Noget at danse til ville hjælpe. - Ja, ikke?
Stille!
Nelly er derinde! Har hun samlet dem alle sammen?
Lad mig se.
Utroligt.
I skal væk herfra! Nu!
Jeg kan ikke nå at forklare det, men Monsteragenterne vil fange jer.
Løb! Skynd jer!
Vi dør!
Løb!
I skal lade hende gå. Hun har ikke gjort noget.
- Hvad mener du? - Ækle misfoster.
Slip mig fri!
- Nelly. - I må ikke tage hende med!
Nelly.
Nelly! Hvad laver du?
Nelly! Nelly!
Nelly!
Stop hende!
Ned, ned!
For pokker!
Roberta, det er bare mig.
Okay.
Der er låst!
Nej, Roberta! Hold op!
- Roberta, hold op! - Jeg er et monster!
Kom ikke nærmere!
- Hold op, Roberta! - Nelly!
- Roberta, hold op. - Nelly!
Roberta, hold nu op.
Hej, Roberta. Gør nu ikke noget dumt.
Du kan blive smuk, Roberta.
Kom nu, Roberta. Gør det ikke.
Du er min ven. Min eneste ven. Roberta.
Jeg er glad for dig.
Gør det ikke. Nej, gør det ikke.
Kom nu, Roberta. Du er min ven.
Undskyld. Jeg burde have fortalt det hele.
Undskyld.
Kom.
Jeg troede, jeg ville være monsteragent. Ligesom jer. Og ligesom min mor.
Men hvis det betyder, at alle, der er anderledes, ikke må eksistere
at du ikke må eksistere...
... så har jeg ombestemt mig.
Nej!
Jeg tager den!
Hannibal. Din forbandede klovn!
Hvad glor I på?
Hold op med at se på mig!
Jeg er ikke bange for jer.
Jeg har ikke brug for noget. Jeg har ikke brug for jer. Forbandede monsterkrammere.
I fatter ingenting! I forstår ikke, hvor godt det kunne være blevet!
I er nogle idioter!
Jeg er omgivet af idioter!
Hvordan skal man kunne bygge noget op, når alle omkring en er idioter?
Hvad? Hvad? I er helt væk!
I er gale!
Det var alt for nu.
Han er faktisk lidt af en Hvad er det, du plejer at sige?
- Dramaqueen. - Lige præcis.
En Dramaqueen.
Ja, min kære agentkolleger.
Hvad betyder det egentlig at være anderledes?
Hvad betyder det at være normal? Er jeg normal?
Det kan jeg kun sige ja til.
Er Hannibal normal? Nej.
Og jeg tænker ikke kun på hans udseende.
Jeg synes, at hele hans person er højst besynderlig.
Men det er måske derfor, jeg holder så meget af ham.
Tak for de ord, Lena-Sleva.
Vores opgave er at beskytte verden mod monstre.
Og monstre mod verden.
Men vi skal ikke bestemme, hvem der må eksistere i den.
Nelly Rapp.
Kom.
Du er lille, men dit hjerte er stort.
Og dine handlinger har mindet os om, hvem vi i virkeligheden vil være.
Der burde være flere monsteragenter og mennesker som dig.
Derfor håber jeg af hele mit hjerte -
- at du vil bære din helt egen agentnål.
Og at du vil bære den med stolthed.
- Ja. - Du er nu monsteragent.
Hej!
Hvor har jeg dog savnet dig.
Er alt gået godt?
Der er noget, du skal vide, Lennart. Nelly er et enestående menneske.
Jaså?
Hun har fået sådan en, som Alice havde. Det er en familietradition.
Tak for den her uge.
Lad os holde kontakten ved lige.
Lille skat.
Hvis du får brug for mig en dag, så ved du, hvor jeg er. Gem den.
Pas godt på dig selv. Kys.
Op med dig. Få rumpen ind.
Farvel!
- Nå... - Ja...
Så er det kun os to igen.
- Ja - Hvad skal vi have at spise i aften?
Drej ind her.
- Her? Hvorfor det? - Der er noget, jeg skal vise dig.
- Hvad er det for et sted? - Jeg skal sige farvel til en ven.
Kom, London.
Hvad? En ven?
- Kom indenfor. - Hvis I tør.
Sikke nogle realistiske kostumer. Det er fantastisk.
Vampyren kan ikke tåle sollys.
Det er sandt. Og hvad så?
Nelly!
Det er min ven Roberta. Det er min far.
Lennart. Fantastisk sjovt koncept.
Du er syet sammen af en masse forskellige kropsdele. Det ser godt ud.
Det er heldigt, at det bare er for sjov. Ikke, Lennart?
- En hotdog? - Ellers tak.
- Kom. - Skræmmende tænder.
Virkelig skræmmende. Og virkelighedstro.
Nå, man burde nok smage noget. Nu kan jeg se, at det er fingre.
Sådan en tager jeg.
- Jeg tager en af dem. - Han hører dårligt. Tag bare selv.
Du kan tage en hel hånd, Lennart.
- Jeg tager også en marengs. - Tag to.
Her. Jeg tænkte, at du ville have den.
Jeg kan godt lide dig, selv om du er en monsteragent.
Din mor ville have været stolt af dig.
Det ville din mor også.
Tekster: Torben Grønbæk Jensen www.sdimedia.com