Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Těžko se o tom mluví.
NETFLIX UVÁDÍ
Jsem dost nervózní.
Jak začít? Co říct? Jak to říct?
V duchu si s tebou pořád povídám.
Jak to mám říct?
Anebo ne, řeknu to narovinu.
Potřebuju být chvíli sám, Burcu.
Potřebuju trochu prostoru sám pro sebe.
Sama víš, že moje sestra nechce odejít.
A mám hromadu práce.
A navíc jsme spolu…
Prosím, neplač.
Vždyť víš, jak mi na tobě záleží.
Máte vybráno?
Na někoho čekám.
Ale mluvil jste.
- Já… - Ahoj.
Ahoj.
Dnes jsi nebyl v práci?
Půjdu pak. Erbil to zvládne.
Máš objednáno?
Čekal jsem na tebe.
Takže?
Povídej. O čem sis chtěl promluvit?
No… Nejdřív si…
Nejdřív si objednáme. Je to…
Vždyť jo. Do tý doby můžeš mluvit.
Jo, jasně.
- Kde máš řetízek? - Co?
- Ten, co jsem… - Máte vybráno?
Jo. Turecký kafe, ne moc sladký.
Dobře. A vy?
- Máte alkohol? - Aha. Je to tak cítit?
Tak kde máš ten řetízek?
Jak se vede?
„Jak se vede“? Stalo se něco?
Euro. Co se stalo s eurem?
Posiluje. Je to neuvěřitelný.
No a pak Sýrie…
- Aha, něco se stalo. - Ne, nic.
Už dlouho jsme si tahle ve dvou nepovídali, Burcu.
„Burcu“? Nech toho. Neděs mě.
Už dlouho nemám čas věnovat se sám sobě.
Potřebuju trochu času o samotě.
A tohle mě stresuje.
Trochu času o samotě…
Nemám čas na sebe. A moje sestra je furt doma.
Už šest měsíců nikam nechodí.
Znáš Canera. Je to psychopat.
A to svý šílenství přenáší na mě.
Já prostě…
- Povídá mi: „Strejdo, půjdeme si…“ - Azizi.
„…hrát s legem.“
Kde máš ten řetízek? Říkal jsi, že ho nikdy nesundáš.
- Furt řešíš ten řetízek. - Jasně, že jo.
Odpověz mi. Na něco se ptám.
Nechoď kolem horký kaše.
Odpověz. Je to jednoduchá otázka.
Kde ho máš? Klidně řekni, že v tašce nebo v šuplíku.
Nechceš mi odpovědět na otázku. Jen meleš nesmysly.
Nechápu to. Je mi z toho divně.
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde máš ten řetízek?
Řekl jsi, že ho nesundáš. Kde je?
Neviděl jsi Erbila?
- Ne. - Je na obědě?
- Hledal mě někdo? - Ne.
Nemohl jsem se s ní rozejít.
Teda mohl, ale ona nemohla.
Potřebuješ právníka.
To ne, nejsme manželé.
Žádnej prsten.
Jen řetízek a ten jsem ztratil.
Kůň, co kousl to dítě, je pryč.
- Cože? - Jinak to bude těžký.
Spousta lidí na Twitteru miluje zvířata. Pokazí nám kampaň.
Ne, nevadí. Dobře.
Azizi.
- Vrátil ses? - Ano, vrátil.
Hledal jsem tě.
Máš hotovou práci?
Shání tě pan Alp.
Kvůli čemu?
Ptal se holek, jestli přišel Aziz. Řekly to i mně.
Zašel jsem se ho zeptat, jestli můžu nějak pomoct.
Zeptám se Alpa, šéfe.
Ale…
Na něco se chci zeptat.
Vzpomínáš, jak jsem u tebe nedávno přespal?
Ano. To byl krásnej den, Azizi.
Měli bysme si to zopakovat, co?
Nenechal jsem u tebe řetízek?
- Řetízek? - Jo, řetízek.
Řetízek na krk.
- Řetízek. - Ano.
Ne.
Každopádně…
Zajdu za panem Alpem.
Řetízek, jo?
Něco cennýho?
Není ztracený.
Narazím na něj, až budu doma uklízet.
Horší by bylo, kdyby se ztratil venku. Na ulici nebo tak.
Je pryč. Klidně si sedni.
Ztratil řetízek.
Prý řetízek na krk.
Má velkou cenu.
- To neříkal. - Poslouchal jsi nás?
- Šlápla jsi na ni? - Už ses ptal!
- Cože? - Neřvi! Uslyší nás sousedi!
- Sakra! - Vrátila jsem ji na stůl.
- Ano. - Jak jsi na ni mohla šlápnout?
Azizi, pojď dál.
Pane Necati, paní Füsun, to je Aziz.
Mluvil jsem o něm. Ve stříhání videa a efektech je nejlepší.
- Zdravím. - Vítejte.
Aziz vytvořil všechny falešné virály,
které jsem vám pustil.
Je fakt génius.
Ten chlap, co si vytírá zadek sklem?
Fakt realistický. Skvělý. Dobrá práce.
Sháněl jsi mě?
Ano, Azizi. Posaď se. Poslechni si to taky.
Pan Necati od nás chce konzultace.
Cansu trenduje.
Co s tím uděláme? Jak ji posuneme dál?
Vysvětlíte to stručně Azizovi? Kolik máme shlédnutí?
- Přes 400 000. - 420 000.
Ptal se mě.
Jen si povídáme, proboha. Uklidni se.
- Možná by měl mluvit jeden. - Fajn, Necati. Pokračuj.
Co tím myslíš?
- O co ti jde? - Jak to mluvíš?
Jak to mluvím? Jen povídej.
- Bože! - Co se stalo?
- Füsun! - „Füsun“? Panebože.
- Ptá se… - Tak mu odpovídám.
Co říkáš, není pravda.
- Jako co? - Řekl jsi 400 000.
- Měl jsi říct 420 000. - Promiň, ale ptal se mě.
- No a? - Řekl jsem přes 400 000.
Měl jsi říct 420 000.
- To je jedno. - Musíš mluvit přesně…
Nezmeškej to, Cansu. Vytáhni telefon.
No tak!
Bravo, jen jim to řekni!
Co to děláš?
Cansu! Zase utekla.
Kdyby nešlo o budoucnost dítěte, nedělali bysme to.
Zasáhlo ji to. Jako matku mě to mrzí.
- Ale to nepochopíte. - Ona se tolik snaží.
- Chápete? Jako rodiče se snažíme… - Chceme to ochránit.
Podporujeme to, protože to uznáváme.
Nic víc.
Jak vidíte, na filmování má talent.
To bez diskuze. A chceme ji podpořit.
Ale teď jsme na mrtvém bodě.
Počty shlédnutí klesly.
Reklamy nechodí.
Šlapalo to jak hodinky.
Ale zaseklo se to.
Za poslední měsíc nic. Musíme to napravit, pane Alpe.
Ukažte nám, jak na to.
Do budoucna potřebujeme něco kreativnějšího.
Klidně z ní vymlátím duši.
Vyhodím ji z okna. Nebo vyhodí ona mě.
A Cansu to natočí. Šlo by to?
Vypadaly by ty efekty realisticky?
Bití, okno a tak dále. Když to nebude realistické, zesměšníme se.
- Ta možnost tu je. - Jednou jsme se hádali
a ona to tajně natočila a dala na net.
- Tím to začalo. - Naštval se.
- Zuřil jsem. Nelíbilo se mi to. - Přesně tak.
Je to naše soukromí.
Ale ona mi pak ukázala počet shlédnutí a komentáře.
- Má prostě talent. - A ty peníze a tak.
- Byla to bomba. - Má prostě nadání.
Máme jen jedno dítě.
- Je šikovná. - Příspěvky.
Když…
Když to na ni dopadne…
jsem z toho smutná.
Mateřská láska.
Obsazeno.
Azizi.
Kdes byl? Pojďme dolů.
Je tam plno koček.
Alpe, chtěl bych už jít.
Chtěl ses rozejít se svou holkou.
To neřeš.
Alpe!
Azizi…
moc nechlastej. Nejseš na to zvyklej.
Najdu tě. Dej si můj koktejl!
Najdi Zagora a objednej si můj koktejl, brácho!
Promiňte?
Dám si vodku s pomerančovým džusem, ale…
Ale vodku…
- Vodku co? - Vodku…
tam nedávejte.
Vy jste Zagor?
Jen běž, kámo. Běž.
Tancoval bych, ale na parketu je narváno.
Alp je fakt milej.
A vážně vtipnej.
A pěknej chlap.
Odkud se znáte?
S Alpem je sranda.
Jo.
Azizi, kam jdeš?
- Musím letět. - Ani náhodou!
- Proč? - Přijde břišní tanečnice!
Je Silvestr, kámo!
Je teprve říjen.
S takovým přístupem je život nuda. Tak nebudeme dělat nic.
Že jo?
Nemůžu s tebou vstoupit do novýho roku.
- To ne, Azizi. - Mizím.
Azizi, brácho! Prosím!
Tvůj novej dům je skvělej. Úžasná koupelna. Šťastnej novej rok!
Uvidíme se v kanclu.
Kolik ti dlužím?
Dohoda byla 60 holek, ale přivedla jsem 80.
- To víš. - Moc milý.
- Za kluky peníze nevezmu. - Pěkný.
Pět set lir za kostýmy.
Celkem 50 000. A peníze za taxíky.
Spasibo.
Zbytek je váš.
- Přines účtenky z taxíků. - A ty?
- Jak jsme říkali, 4 500 lir. - Odcházíme.
Honem, všichni spolu.
- A ty? - Sedm set padesát lir.
- Fakt levný. - Takový jsou ceny.
- Říkám levný. - Promiň.
- Proč? - Slevu dát nemůžu.
Ještě já.
- Kolik ti dlužím? - Dva tácy plus doprava.
- Zůstaň tu a odečti si dopravu. - Ne, děkuju.
Máš ten disk?
Co?
Disk mám já, Azizi. Držím ho v ruce.
V pravé ruce.
Můžu ho ale držet i v levé.
Ale protože ho mám v pravé, držím ho v pravé.
- Co? - Říkám, že držím ten disk!
V pravé ruce. Žádný strach.
Dobře, Erbile.
Dej ruku dolů.
Nerozumím, Azizi. Co říkáš?
Není ta hudba moc nahlas?
Přeju tobě a tvým blízkým, ať žijete dlouho a ve zdraví, Azizi.
Proč, Erbile?
Hej!
Je to moc nahlas!
Jak to jde?
Strejdo. Hej, strejdo. Proč jsi včera večer nepřišel?
Ta zprávařka na NTV je kočka.
Přišel jsi o to.
Zprávy byly drsný. Černá kronika.
Fakt ji to rozrušilo.
Pohodila vlasama a…
Sakra, fakt mě dostává!
Tak co? Vstávej a budeme si hrát.
Lego je nachystaný. Budeme si hrát.
Strejdo!
No tak!
Vstaň, nebo tu postel zapálím!
Co to meleš?
Dej tu ruku dolů!
- Dej ji dolů! - Naser si!
Poslouchej!
- Canere. - Jo?
Už vstávám.
- Nezvedej na mě ruku! - Nemám vstát?
Na mě ruku zvedat nebudeš!
Radši vstanu.
- Slyšíš mě? - Ano, slyším!
Co v životě nesnáším nejvíc?
- Zeleninu. - A to druhý?
Co já vím? Zdravý jídlo, ovoce.
Ne, to nemyslím. To druhý.
- Co já vím, kurva? - Teď jsem to řekl.
Je mi to u prdele!
Strejdo, přestaň mě štvát!
Zabouchl jsi mi před obličejem?
Hej! Zabouchl jsi mi před obličejem?
Otevři, kurva!
Otevři!
Přísahám, že vyrazím dveře!
Otevři!
Včera jsi odešel brzo.
Společnost ti neseděla.
Dnes večer to bude klídek.
Přivedeme dvě holky nebo klidně budeme jen spolu.
Uděláme to po tvým.
Chceš zajít ke mně domů? Tak prosím. Žádnej problém.
Skrýt něco před tvou holkou? Chápeš?
- Holkou? - Nic neříkám.
Holkou nebo klukem. Buď, s kým chceš.
Ale večer se zastav. Zavoláme dvě holky.
Alpe, jsi z holek poblázněnej.
- Že jo? - Nedají mi pokoj, Azizi.
- Fakt? - Jo. Jsou ze mě hotový.
Je jedno, co dělám. I když jim nevolám, zamilujou se.
Když se zamilujou, hned volají. Říkám si: „Alpe?“
„Ano?“
„Co ty jsi za chlapa?“
- „Jak dokážeš…“ - Mám práci.
Spácháme to dnes večer. Určitě přijď ke mně.
Projdeme se po lese a zajdeme do sauny, co říkáš?
- Chceš něco na zub? - Teď?
Ne, večer.
Co takhle dvě holky?
- Mám přítelkyni. - Ale chtěl ses s ní rozejít.
Nedokázal jsem to.
Rozejdi se s ní u mě.
Azizi?
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde máš ten řetízek?
Budeme zavírat.
Musíme vyřešit tenhle problém.
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde máš ten řetízek?
Řekl jsi, že ho nesundáš.
- Burcu. - Tak kde je?
Řekl jsi, že ho nesundáš.
- Burcu. - Tak kde ho máš?
- Burcu. - Řekl jsi, že ho nesundáš.
Tak kde máš ten řetízek?
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde máš ten řetízek?
Řekl jsi, že ho nesundáš.
- Ne. - Takže řetízek?
Najdi ten řetízek.
Už jsem ho hledal.
Možná si ho odnesla kočka.
- Máš kočku? - Ne.
Ale chci kočku.
Samota je krutá, Azizi.
Ty za mnou občas zajdeš a pobudeš tu.
Děkuju. Děláš mi radost, ale…
Potřebuju někoho doma.
Buď kočku, nebo…
Ukrajinku.
Prý se dají objednat na netu.
Stojí prý 500 dolarů na měsíc.
Uklízela by mi tu a…
No, radši už půjdu.
- Jak chceš. - Sestra bude mít strach.
Ty dobré jsou za 750 dolarů.
Fajn. Pokecáme zítra v práci.
Promiň, jestli jsem tě vyrušil.
A ty nejlepší jsou prý za 1 000 dolarů.
- Říká kdo? - Pan Alp. Je mu mě líto.
Alpa neposlouchej. O takovejch věcech s ním nemluv.
Zdraví na prvním místě, Azizi.
- Vážně? - Jistě.
Dobře, budu na to myslet.
Piješ dost vody?
Připozdívá se…
Musíš pít vodu, Azizi.
Musíš pít spoustu vody. To si pamatuj.
Život strašně letí.
Dnes jsi tu a zítra fuč.
Lidi si tyhle důležitý věci neříkají.
Uzavírají se do sebe.
- Zdraví je… - Na prvním místě.
Bravo.
Něco ti poradím. Musíš pít…
- Hodně vody. - …hodně vody.
Jo.
No nic.
Je pozdě. Musím jít na večeři.
Já už jedl, díky. Nechám si to na příště.
Pozdravuj je, prosím.
Ano, budu.
Chtěl jsem ti ještě něco říct, ale nedokázal jsem to.
Chodil jsem kolem horký kaše.
Ale žádnej strach.
Nejsem v pořádku.
Zrovna jsem to zjistil.
Před Svátkem oběti…
jsem zašel k matčině hrobu.
Říkávala, že chce být pohřbená vedle svýho otce.
A jejího otce pohřbili v horní části hřbitova.
Cestou tam jsem se zadýchal.
Přišel jsem k hrobu… zatočila se mi hlava a omdlel jsem na tchánově hrobě.
Našel mě nosič vody, pokropil mi obličej a já se probral.
Probral jsem se a nemohl hýbat rukou.
Řekl, že když tam chci spát, ať si lehnu do hrobu.
Povídám, že jsem jen usnul.
Sotva jsem dokázal vstát. Nebudu to protahovat.
Po Svátku jsem zašel k doktorovi.
A je to špatný.
V životě jsem nekouřil.
A na alkohol mě neužije.
Ale moje plíce…
Ano?
Vážený zákazníku, kvůli neuhrazeným platbám vám byl odpojen telefon.
Proveďte prosím úhradu co nejdříve…
Prostě říkám, Azizi,
- že v tom to je. - Úhradu proveďte online…
Asi bys o tom měl vědět.
…platební kartou.
Podle doktora mám šest měsíců.
Podrobnosti…
Ptal jsem se ho, jestli to myslí vážně.
Prý ano.
…stiskněte nulu.
Prý když nemám příbuzný, ať začnu řešit formality.
…stiskněte dvojku.
Tak dobře.
Přestaň!
Co to má bejt, ségra? Tohle je normální?
Chyběl jsi mu, Azizi. Jdi si s ním hrát.
Celej den o tobě mluví.
Strejdo!
- Už je večeře? Umírám hlady. - Ano.
Už to griluje.
Do hajzlu!
Kurva! Do prdele!
Rüyo, vodu!
- Rüyo! - Co se stalo?
Rychle, do prdele!
- Rychle, kurva! - Vydrž!
Do hajzlu! Polij to!
To ne, sakra!
Naštěstí máme okru od včerejška.
Jestli nechceš, já to sním.
No tak, strejdo.
Na co čumíš?
Sníš to, nebo ne?
Na co čumíš?
Jménem tohohle chleba…
Kdyby tu nebyli, koukal bys, co bych s tebou udělal.
- Prostě jez, kluku! - Neříkej mi kluku!
Prostě jez!
Co to má bejt, ségra?
Řekni něco, švagře! Co tak koukáš?
Canere, broučku.
Strejda je unavenej z práce.
Nech ho, ať se nají, a pak si budete hrát, jo?
- Žádný hraní nebude! - Mami!
Takový chování se mi nelíbí.
- Jasný? - Ano.
Ano, nelíbí.
Kolikrát ti to mám říkat?
Říkám to pořád dokola…
Poslouchej, říkám to pořád dokola
a říkám to slušně, že ano?
Ano, synku.
- Že jo, kámo? - Ano, synku.
Azizi, kam jdeš? Dojez to.
K čertu s tím!
Když to tak půjde dál, tak ať umře hlady.
Dej mi to, co nesnědl.
Dej mu to.
Je úplně tupej.
Nehraje si se mnou. Mám ho plný zuby!
Hej! Chci ty, do kterejch nešťouchal vidličkou!
Nandal jsi mi na talíř odpadky!
Má to jíst tvůj syn, ne tvůj čokl! Bože můj!
Udělal jsem, cos chtěl.
Proč mi pořád odmlouvá, co?
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde máš ten řetízek?
Řekl jsi, že ho nesundáš. Kde máš ten řetízek?
- Burcu. - Říkals, že ho nesundáš.
Tak kde máš ten řetízek? Řekl jsi, že ho nesundáš.
- Burcu! - Kde ho máš?
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde máš ten řetízek?
Azizi.
- Kámo! - Jak to jde, Alpe?
Taky dobrý, kámo.
Holky a tak.
- Co? - Říkám holky!
Nedají mi pokoj, kámo!
Zrovna jsem na párty.
Jsi v pořádku?
Proto jsem ti volal.
- Proč? - Jsme na tom stejně.
Holky a tak.
Říkal jsi,
že když budu chtít zajít k tobě…
Takže jestli nejsi doma…
A hned jsi zavolal.
Jo, přesně tak.
Chtěl jsi, ať to řeknu.
Přesně tak.
Co ty na to, kámo?
Jasný, brácho!
Není problém. Buď u mě jako doma.
Klíč ti dá ostraha.
Kdy přijdeš?
Mám sraz s holkou a…
Za půl hodiny. Nevadí?
Ty jsi ale kanec!
No jasně.
Musím končit. Holky čekají, brácho!
Tak jo, Alpe.
Zatím.
Děkuju.
Pane Erbile, pojďte dál.
Leží se vám pohodlně?
Dáme se do toho.
Budete se mnou moct mluvit.
Uvidíte jasná světla a uslyšíte hlasitý zvuk.
Ale žádný strach, bude to rychlé.
A klidně můžete zavřít oči, jestli chcete.
Kdyby něco, je tady tlačítko.
Klidně ho zmáčkněte, ano?
Maminko!
- Stalo se něco? - Našel jsi řetízek?
Ne, nenašel.
Zastav se u mě.
- Budeme hledat spolu. - To už jsme dělali, vzpomínáš?
- U tebe nebude. - Asi ne.
- Co se děje? Erbile! - Erbile!
ZÁCHRANNÁ SLUŽBA
Kurva!
Haló?
Chci si objednat jídlo.
Adresa je správně.
Máte döner kebab?
Dám si tureckou pizzu s masem a sýrem.
Máte vypnutou troubu?
Máte něco dušenýho?
Zajímavý.
Tak si dám polívku. Čočkovou…
Tak proč máte otevřeno?
To je mi jedno. Proč zvedáte telefon?
Chtěl jste adresu.
Vaše oslava narozenin mě nezajímá. Chtěl jste adresu…
Když je zavřená kuchyně, proč jste se ptal na adresu?
Tak proč zvedáte telefon? Abyste řekl, že máte zavřeno?
Panebože! No a?
Jo. A co?
Jaký dort?
Tak mi pošlete kousek dortu.
Ne, nechci svíčky.
Ne, nechci.
Co vás zajímá, kolik mi je?
Panebože, položte to!
Zajdeme za Erbilem?
Šel jsem kolem.
Pustili ho z nemocnice. Musíme ho navštívit. Je doma sám.
Uděláme mu velkou radost.
Ty jsi ale jedlík. Dostal jsem z tebe hlad.
MASOVÉ KULIČKY / KLOBÁSA VAŘÍ TARIK
Ale nechci jíst tak pozdě.
U Erbila si dám čaj.
Musíme mu něco koupit. Je to slušnost.
No, dokuř to cigáro.
Pak se zastavíme v cukrárně.
Proč jsme šli zpět domů, Cevdete?
Co? Proč jsme se vrátili?
Cevdete? Zapomněl sis telefon?
Počkám na tebe tady.
Cevdete.
Cevdete, otevři, kurva!
Tak proč jsi šel se mnou?
Cevdete, otevři, sakra!
Cevdete, můžu si u tebe odskočit? Potřebuju čurat.
Kámo?
Záchod, chlape.
Nic ve zlým, ale jsem zamilovanej, Kamuran.
Říká se, že na lásku není nikdy pozdě, ale to není pravda.
Protože já umírám.
Za rok budu mrtvej. Nemůžu se zamilovat.
İbn-i Haldun říká…
že život je dlouhá cesta.
Když se nechceš zadýchat,
najdi si nový dětství.
Takže jsem…
Co je zač? Do koho ses zamiloval? Ven s tím!
Mluv na rovinu.
Někdo z kanceláře.
Jmenuje se Vildan.
Moc milá ženská.
- Je oblíbená a lidi si jí váží. - Co má ona a já ne?
- Je živá. - Mrcha!
- To neříkej. Umírám. - Lituju sama sebe.
- Je moc rozumná. Vážně. - Je mladá?
Ne, je v našem věku.
- Je krásná? - Ano, je. Teda…
Celkem ujde.
Je trochu jako… Počkej, jak se jmenovala?
Mám to jméno na jazyku.
- Byla už někdy vdaná? - Asi jo.
Jak říkám, je moc rozumná.
No a?
Kamuran, umírám hlady. Jdu se najíst.
Omdlel jsem, Kamuran.
V práci jsem krvácel z nosu a omdlel jsem.
Zavolali mi záchranku. To díky panu Alpovi.
A pak jsem…
skončil jsem v nemocnici.
V nemocnici v Şişli. Vzali jsme tam tvou matku.
Dost se to tam změnilo.
Prošla renovací.
Přistavěli nový křídla.
Takový oddělení radiologie není ani v Evropě.
V kantýně mají všecko, na co si vzpomeneš.
Ale představ si, že čaj je tam za 10 lir.
Povídám jim, že to je zlodějina.
Erbile, zapomeň na nemocnici. Co ta ženská?
Jasně.
Prostě říkám…
že umírám, Kamuran.
V půlce června jsem u tebe. Dřív než začnou vedra.
Ale než tam budu, chci něco vědět.
Prostě…
Než tam budu, kdyby se…
Kdyby se něco stalo mezi mnou a paní Vildan,
budeš mi po smrti dělat peklo?
Budeš to furt rozebírat?
Budeš furt naštvaná? Chci to vědět.
Nic neříkej. Rozmysli si to.
Ale fakt si to promysli. Chci vědět, co se mnou bude.
- Prosím. Kvůli těm 30 rokům. - Ona ví, že umíráš?
Neví. Nemohl jsem jí to říct.
Ale tu nehodu viděla a…
Viděla, jak jsem v kanceláři omdlel.
Řekni jí to a uvidíš.
Kdo by chtěl chlapa, co do tří dnů umře?
I kdyby to byl Kadir İnanır.
Co by s tebou ve tvým věku dělala?
- Myslíš? - Samozřejmě.
Použij hlavu, Erbile.
Buď trpělivej. Nebuď jako dítě.
Do června moc času nezbývá.
Za pár měsíců natáhneš bačkory.
Dají ti prášky proti bolesti, budeš vyčerpanej.
Celej den strávíš v posteli.
Budeš prosit, abys umřel.
Víš, já s tím mám zkušenosti.
Je snad špatný mít někoho, s kým můžu mluvit nebo kdo mě podrží za ruku?
Naser si, Erbile. Dělej si, co chceš!
Ale Kamuran!
„Naser si“?
Co to do tebe vjelo?
Třicet let jsi neřekla sprostý slovo.
Neřekla jsi ani „osel“.
Co se ti stalo? Ať si naseru?
Něco se muselo stát.
Viď, Kamuran?
Je tam s tebou někdo? Našla sis někoho?
Tak co?
Kde ses takový slova naučila?
Jeden chlap tady v baráku nadával.
Opravář. Prý umřel přirozenou smrtí.
Zabil se, aby mohl být s tebou?
Co tam provádíte?
Kamuran, řekni něco.
Řekni…
Co to…
Jak se vede?
Prý tě pustili domů, tak tě jdu navštívit.
Potřebuješ něco?
- Potřebuju hned umřít, Azizi. - Co?
Moje žena má v záhrobí něco za lubem.
- Potřebuju hned umřít. - Cože?
Potřebuju…
Kéž by si přál něco jinýho.
Byl to osud.
Nechci jsem, aby umřel.
Říkals, že on to chce.
Otevřel a řekl, že potřebuje umřít.
Mluvil o svý ženě nebo tak něco. Než jsem se zeptal, spadl na něj lustr.
Má něco za lubem.
Vrátil se, jen co ho pustili.
Je pojištěnej, že jo?
Erbile.
Azizi.
Jsem tady.
Je tu i Cevdet.
Hodně zdraví, Erbile.
Co se mi stalo?
Spadl ti na hlavu lustr.
Vážně? Utrhl se?
Měl jsi štěstí, bylo to o vlásek.
Byl to svatební dar od mý sestry.
Byl z Teheránu.
Švagr tehdy dělal pro Arçelik.
Je z takový dálky. Nerozbil se, že ne?
Erbile, máš bolesti?
- Kde to jsme? - V nemocnici.
Vzal jsem tě sem, když jsi omdlel.
Kamuran.
Já jsem Cevdet. Z kanclu.
Kamuran.
Kdo mě zachránil?
Já tě nezachránil.
- Tak kdo? - Jsem z toho nervózní.
Otoč hlavu.
Zachránil jsi mě, Azizi?
Vzal jsem tě do nemocnice.
Zachránili tě doktoři.
Na doktory seru.
- Proč říkáš takový věci? - Ach, Kamuran.
Jsi pojištěnej, že jo?
Ptali se, ale my nevěděli, co říct.
Co se tam děje, Kamuran?
Oškubou ho.
Máš pojištění, že jo?
Žije ještě Kadir İnanır, Cevdete?
Není pojištěnej.
Není.
Kamuş.
Mami.
Hej, mami! Vstávej už! Hej! Mami!
No tak, kámo! Hej! Tati!
Vstávejte! Pohyb!
Nudím se, sakra. Fakt se nudím.
Hej, táto! Kámo! Haló!
Kolik ti dlužím?
Tisíc lir? Páni!
Dobrej večer. Kuřecí nebo jehněčí döner?
Co to povídáš, kámo?
Co je to za sen?
- Držíš se, synku? - Jasný, kámo. Seš dobrej.
Nespadni, synku.
Za koho mě máš? Žádnej strach.
Můžeš jít. Nestůj tady. Na co koukáš? Zmiz.
- Zavolám tě, až mi skončí trénink. - Jo, synku.
Hele, ségra. Nenaštvi se, když to řeknu,
ale on není normální.
Možná to chce vzít ho k doktorovi.
Co tě to popadlo, Azizi?
Když někoho z nás zabije, on nepůjde do basy,
protože je dítě.
Odskáčeme to my.
O čem to takhle po ránu mluvíš, Azizi?
Mrzí mě to na tebe.
Má tě moc rád. Celej den o tobě mluví.
Takový věci neříkej.
Příští rok jde do školy, co?
Ano, jde.
Fakt nevím, jestli ho dokážu poslat do školy.
- Pošli ho na internát. - Je ještě dítě.
- Co třeba na Jihovýchodní? - Ani náhodou!
Kars je prý skvělý město.
Spousta krásnejch míst. Třeba trosky města Ani.
Nebo může dělat jako dětská pracovní síla v automobilce.
- Zvykl by si rychle. - Přeskočilo ti, Azizi?
Neposlala jsem ho ani do školky.
- Ani náhodou! - Ne?
Nikdy!
Proč mlčíš, Kamuş?
Hezky jsme si povídali.
Ani smrt nás nerozdělila. Co se s náma stalo?
Co se tam děje?
Co?
Našla sis někoho?
Byli jsme spolu tolik let.
Můžeš mi říct cokoliv.
Je to…
Děláš mi to na truc?
Je to kvůli paní Vildan?
Nechtěl jsem ti nic dělat za zády.
Co jinýho mi zbylo?
Nechtěl jsem ti nic tajit.
Ani zaživa, ani po smrti. Udělal jsem něco špatně?
Moje milá Kamuş.
„MUSÍTE BÝT ODHODLANÍ NĚCO DOKÁZAT.“ ELON MUSK
Tak svý holce zavolej.
Co?
Jsou na sjezdovku. Budete spolu u mě.
Může s náma jít lyžovat.
To ne, kámo.
Ona nepůjde.
A jaký to bylo včera večer?
Bylo to parádní.
Fakt moc děkuju.
Chtěl jsem tě o něco poprosit.
Zítra jedeš lyžovat s Aybike.
Mohli bysme být zase…
u tebe doma?
Nikdo tam nebude, ne?
Co říkáš?
Brácho?
Brácho.
Jasně. Není problém.
Seš fakt podivín, chlape.
Proč?
No… nevím.
Cože?
Trávíš večer s holkou, ale neuděláte žádnej binec.
No jo…
Mám to pod palcem.
To rozhodně.
Co to děláš?
Nazdárek Canere.
- Ahoj strejdo. Co děláš? - Nic. Něco do práce.
Já se ptal, cos tam dělal.
- Nic. - Nic?
Jo.
Jen…
jsem se procházel.
Procházel ses v ložnici mámy a táty?
- Jen jsem nakoukl. - Nakoukl?
Jo.
Nakoukl jsi do soukromí mých rodičů, co?
Co si myslíš, že děláš?
Co? Co si o sobě myslíš?
Pojď sem, fofrem.
- Kam? - Pojď za mnou.
- Kam? - Jen pojď.
- Mami. - Canere.
Sundej tu hrazdu.
- Proč? - Sundej ji. Dělej, strejdo.
Já tam nedosáhnu. No tak.
Jo, dej mi ji.
Co si o sobě myslíš, kurva?
- To není pěkné! - Co?
Canere! Ségra!
Ségra, pojď sem! Ségra!
Kamuran.
Jak se má moje Kamuş?
Koupil jsi to?
Viděl jsem jednoho chlápka. Toho z prvního patra.
Jak se jmenuje? Furt nadává.
Říkal, že moje žena…
- Erbile. - Co?
- Koupil jsi to? - Ne. Lékárník tam nebyl.
Nechtěl jsem to říkat před jeho asistentem.
- A taky… - Kde je ta taška?
Já… jaká taška?
Nepřišel jsi domů s taškou? Slyšela jsem to.
Koupil jsem v sámošce jogurt.
Jogurt nám došel.
Pane Erbile, můžu odejít?
Jistě, moje milá. Díky.
Uvidíme se zítra, paní Kamuran.
- Dobrou noc vám oběma. - Dobrou. Tak zase zítra.
- Erbile. - Zlato?
Dáš si polívku?
Počkej, ještě moment.
- Erbile. - Ano, zlato?
Zabij mě, miláčku.
Kamuran, to neříkej, prosím. Takhle nemluv.
Prostě to udělej.
Nech toho, Kamuran. Co si bez tebe počnu?
Mám toho dost.
Z těch prášků jsi zmatená.
Zítra si promluvím s doktorem. No tak.
Přinesu ti polívku. Potíš se, zlato?
Převlíknu tě.
Vydrž, hned jsem tady.
Moje drahá Kamuş.
Dáme se do tý polívky.
No tak, lásko.
- Otevřít… - Hrozny.
- Hrozny… - Kdo?
- Hrozny. - Jak to myslíš?
- Chci hrozny. - Jaké hrozny?
Červené hrozny.
Kde v tuhle roční dobu seženu hrozny?
- Sežeň je. - Nemůžu, lásko. Kde?
Červené hrozny? V tuhle dobu? Co se děje?
- Mám na ně chuť. - Aha, dobře.
Zítra pro ně zajdu, až přijde sestra.
Teď.
Kamuran, prosím tě. Jak mám teď v noci sehnat hrozny?
Opravdu na ně mám chuť.
V obchodě u starého domu mých rodičů určitě budou.
Tvých rodičů? V Kuruçeşme? Ten obchod u mešity?
Kamuran, zbláznila ses? V tuhle dobu…
Mám tě takhle v noci nechat samotnou?
No tak, zajdu tam zítra, až tu bude sestra.
- Otevři pusu. - Teď.
Tak jo.
Dobře.
Otočte to! Zpátky, kde jste mě vyzvedl! Rychle!
Rychle!
Kamuran!
ADİL SOYLU AL-FATIHA ZA JEHO DUŠI
Takhle ne, Erbile. Utři to mokrým hadrem.
Erbile, nestůj tam. Jdi do koupelny.
Vezmi hadr, co je na pračce, a namoč ho.
Pořádně to utři.
Jedem.
Kamuran?
No nazdar.
Trochu jsme si popovídali. Že ano, Canere?
Rád jsem tě poznal. Přijdeš si zase někdy popovídat?
Uvidíme, doktore. Nic neslibuju.
Nechci dělat planý sliby. Uvidíme.
Jo.
Teď si promluvím s tvými rodiči.
Mám tu pár knížek, co by tě mohly zajímat.
Nemáte tu tablet nebo tak něco?
Jaká knížka, kámo?
Jo.
Pane Rızo, paní Rüyo.
Rád bych pro vás měl dobré zprávy, ale bohužel…
to vypadá velmi vážně.
Co s ním je, doktore?
Caner je…
bohužel…
zmetek.
To nic, zlatíčko.
Málokdy se s tím setkáváme v tak raném věku.
Obvykle k tomu dochází až v pubertě.
Začíná to ve školním věku.
Do jejich povahy to proniká skrz populární kulturu.
Takže…
V jak pokročilém stádiu ta nemoc je? Můžeme něco udělat?
Rád bych vás potěšil,
ale příznaky jsou bohužel děsivé.
Má špatný přízvuk.
Má v hlavě nesmysly. Mrzí mě to.
Bohužel je to zatracený zmetek…
už v raném věku.
Kamuran.
Přišla paní Vildan.
Nevím, co chce.
Jak by mohla… zajímavé.
Ta žena, o které jsem ti říkal.
Co uděláme?
Kamuş?
Paní Vildan?
Mám pro vás polívku.
Vývar z kostí.
Mluvili o vás v kanceláři.
Máte to spočítaný, co?
- Že jo? - Co mám spočítaný?
Brzo to budete mít za sebou. Nebo ne?
Jo aha. Jo, to máte pravdu.
Brzo umřu.
- Tak odpočívejte v pokoji. - Moc vám děkuju.
Uvidíme. Podle doktorů umřu někdy v červnu.
Nemám, co vám nabídnout.
- Na to je brzo. - Je to v rukou Božích.
Ne, na to nabídnutí.
Můžu dál?
Jo tak, promiňte. Jasně. Omlouvám se. Pojď dál.
Pojďte dál, prosím.
Rychle vám uvařím čaj.
Rychlý čaj nepiju, pane Erbile.
Bývá mi z něj zle.
A chutná špatně.
Až začne vařit, ztlumte plamen.
Každej to má jinak.
- Ale povařte ho 18 minut. - Vážně?
Ale jestli máte studenou konvici…
Vaří se 25 minut.
Správně.
Brzo půjdu.
- Nechci vás zdržovat. - Jasně.
Jdete do postele?
Ne, ještě ne.
Šel jsem do kuchyně pro vodu.
Dala jste si kvůli mně takovou práci.
Já… ještě jednou vám moc děkuju.
Erbile.
Kamuran.
Sklenice vody nestačí.
Přinesla ti polívku.
Zajdi pro něco dolů za roh do cukrárny.
A kup taky limonádu.
Kamuran…
pověz, jestli se ti to nelíbí. Vysvětlím jí to.
Nevěděl jsem, že přijde.
To nedělej. To by bylo velmi neslušné.
No tak, miláčku.
Poslouchej mě. Zajdi koupit sušenky
a něco slanýho.
A vyndej tu čajovou soupravu, co máme z Ameriky.
Nenechávej to v krabici z obchodu.
Kamuran, mlčela jsi a teď mluvíš.
Tady to je.
Omluvíte mě na pět minut, paní Vildan?
Hned se vrátím.
Co se děje, pane Erbile?
Jen pět minut.
Buďte jako doma.
Řekl jsem pět minut, ale může to trvat o něco dýl.
Třeba sedm nebo osm. Maximálně deset.
Počítám s deseti.
Řekněme 12. Výtah nefunguje a jsou to čtyři patra.
- Musíme… - Jedenáct?
Bolelo by mě, kdybych ten slib nesplnil, paní Vildan.
- Jen Vildan. - Co jsem řekl?
Paní Vildan.
Nemusíš mi říkat paní.
Jo.
Tak to zakřičím na náměstí Taksim.
A on povídá, ať zlevním o 5 000 lir.
Já na to, že jestli nechce, ať ho nekupuje.
Že jo?
Je čisté, bez škrábanců. Nemá záznam TRAMER.
Povídá, ať zlevním o 5 000 lir.
Že prý nemá původní kliky.
Když seženete původní kliky…
Odpočet začne, až vyjdete ze dveří?
- Jaký odpočet? - Dvanáct minut.
Jo tak. Ano, promiňte.
Dejte mu, co proto, slečno.
Ještě něco?
Ne. Limonáda je tam taky?
V plastový flašce, aby se nevylila.
Všechno v pořádku. Dort, limonáda…
Chcete i svíčky?
- Cože? - Chcete svíčky?
Ne. Budova má generátor.
Nashle.
Snad to nebylo víc než 12 minut.
Paní Vildan?
Styď se!
Jsi mrtvá, ale chováš se jako dítě.
Ani dítě by se tak nechovalo.
Nic před tebou neskrývám.
Přece jsem ti to řekl, ne?
Řekl jsem, že se mi paní Vildan líbí.
Nebo snad ne?
Nech toho, prosím. Jsem unavenej.
Vyčerpanej.
Když se budeš chovat takhle…
Fajn, mlčíš. Ale proč zavíráš oči?
Panebože.
Kamuş.
Hrajou naši písničku.
Ach, Kamuş.
Už se v tom prostě nevyznám.
Ano, nemluvíš, ale ukaž mi směr.
Dej mi znamení nebo něco.
Pro lásku Boží! Jak ti to mám vynahradit? Jak…
Jak tě mám oslovit?
Dej mi prosím znamení, Kamuş.
Je tu ještě jedna možnost.
Je to smrt? Co myslíš?
Pověz, lásko moje, co říkáš?
Je tu ještě jedna možnost.
Je to smrt? Co myslíš?
Pověz, lásko moje, co říkáš?
Setkáme se v jiném vesmíru.
Dám za tebe život.
Setkáme se v jiném vesmíru.
Dám za tebe život.
Máš čas?
Moc ne, ale…
Aha, nevadí.
Tak jo. Přijdu jindy.
Chci tě obejmout.
Jasně…
Vyřeš si, co musíš…
Přijdu jindy.
Udělám to jindy, nevadí.
Jestli můžu něco udělat, zvládneme to spolu.
Jsi moc mladej.
Jsi ještě kluk.
Je to nevhodný?
V monoteismu ano.
Náboženství?
Přeju tobě a tvým blízkým, ať žijete dlouho a ve zdraví, Azizi.
Co je?
- V mým snu. - Ve tvým snu?
Něco takovýho jsi řekl v mém snu.
Viděl jsi mě ve snu?
- Ne, byli tam další, ale… - To nic.
Dobře, nebudu tě zdržovat.
Vyřeš si, co musíš.
Jen… jsem se tu zastavil.
Udělals to dobře, Azizi. Moc dobře.
Jo.
Tak jo, ozvu se.
No…
- Zatím ahoj. - Azizi.
Ano?
- Zdraví je… - Na prvním místě.
Ano, to už jsi říkal.
- Ve tvým snu? - Ne, tady přede dveřmi.
- To jsem dobře udělal. - Jo.
Fajn.
Tak zatím.
Sbohem.
To se mi povedlo.
KAMURAN ÇINAROVÁ AL-FATIHA ZA JEJÍ DUŠI
Je pryč.
Takhle to chtěl.
Kéž by chtěl něco jinýho.
Milý Azizi,
jestli čteš tenhle dopis,
znamená to, že jsem zemřel.
Můj dům je tvůj.
Vždycky jsi chtěl místo, kde bys byl sám.
Tohle je místo, kde sám budeš.
Bydlel jsem v něm deset let sám. Teď v něm budeš ty.
A zajdi na matčin…
Proč jsi to dal sem, Erbile?
Co kdybych tu zásuvku pár měsíců neotevřel?
Brácho.
Páni.
Je pryč, co?
- Ano, je. - Určitě?
Tady, brácho.
Jsou tvoje.
Co to je?
Klíče k mýmu domu. Co děláš večer?
Klidně tam zajdi. Budu pryč.
Zajdi tam sám. Nebo společně…
Mockrát děkuju.
Ale už to nebude potřeba.
- Cože? - No…
Už k tobě chodit nebudu.
Ale jsem ti moc vděčnej.
Proč?
- Nabídl jsi mi dům. - Ne, ptám se proč. Co se stalo?
Rozešel jsem se s ní.
Už tam nebudeš chodit?
Nebudu.
- Nikdy? - Jo.
Takže je konec.
Vážně krásnej život.
AZIZ HOŇKA SRANDA
AZIZ TANEC SRANDA 1
FAKT SRANDA TANEC 3
NAHRÁT VIDEO
NAČÍTÁNÍ…
Milý Azizi,
jestli čteš tenhle dopis,
znamená to, že jsem zemřel.
Můj dům je tvůj.
Vždycky jsi chtěl místo, kde bys byl sám.
Tohle je místo, kde sám budeš.
Poradil bych ti nebýt pořád sám.
Občas sám buď, ale ne moc.
Jestli chceš být sám, klidně buď,
ale ne moc.
Buď občas sám, třeba deset dní.
Nebo 15 dní.
Na číslech nezáleží, to je na tobě.
Nebo buď sám deset dní, nebo 20 dní. Nebo třeba měsíc.
Najdi si optimum. Chápeš mě?
To je můj názor. Je to na tobě.
Nechci se ti ale plést do života.
Jak říkám, rozhodni si o tom sám.
Na stolku v obýváku je krabička s bonbony.
Sněz je a vzpomeň si na mě, jo?
Až nebudeš chtít být sám,
otevři krabičku s bonbony.
To je Aziz.
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde ho máš?
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde je?
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde máš ten řetízek?
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde je?
Řekl jsi, že ho nesundáš. Tak kde ho máš?
Řekl jsi, že ho nesundáš…
Tady je! Proč jsem se musela 40krát ptát?
Vážně se mi líbí a moc ti sluší.
Nikdy ho nesundávej, jo? Nejen protože to tak chci,
ale i proto, že to chceš ty. Jestli ho…
Mám strašnou žízeň.
- Dáme si něco? - Dobře.
Chtěl jsi mi něco říct.
Povídej, o co jde. Poslouchám.
Azizi.