Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫לא קל לנהל את השיחה הזאת.‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫אני לחוץ מאוד.‬
‫איך להתחיל, איך לספר, מה אני אומר?‬
‫כלומר, אני מדבר אלייך בדמיון כל הזמן.‬
‫מה להגיד, איך לספר?‬
‫לא, בעצם, אני רוצה לומר את זה מייד.‬
‫אני צריך קצת זמן לבד, בורצ'ו.‬
‫אני רוצה קצת מרחב אישי.‬
‫את יודעת, אחותי לא תעזוב.‬
‫גם העבודה מעמיסה עליי.‬
‫חוץ מזה, אנחנו יחד…‬
‫בבקשה אל תבכי.‬
‫את יקרה לי מאוד, את יודעת את זה.‬
‫אתה מוכן להזמין?‬
‫אני מחכה למישהו.‬
‫אבל דיברת.‬
‫טוב…‬ ‫-מה נשמע?‬
‫שלום.‬
‫לא הלכת לעבודה היום?‬ ‫-אלך אחר כך. ארביל יכול להתמודד עם זה.‬
‫הזמנת?‬
‫חיכיתי לך.‬
‫אז?‬
‫תגיד לי, על מה רצית לדבר איתי?‬
‫טוב. בואי… ‬
‫נזמין משהו קודם. זה… ‬
‫נעשה זאת. אתה יכול לדבר עד אז.‬
‫אה, נכון.‬
‫איפה השרשרת שלך?‬ ‫-מה?‬
‫זו שאני… ‬ ‫-כן, אתם מוכנים להזמין?‬
‫כן. אני רוצה כוס קפה טורקי דל סוכר.‬
‫בסדר. ואתה?‬
‫יש לך אלכוהול?‬ ‫-וואו, זה כל כך ברור?‬
‫אז איפה השרשרת שלך?‬
‫מה קורה?‬
‫"מה קורה?" קרה משהו?‬
‫האירו. מה קרה לאירו?‬
‫הוא עולה. זה מדהים.‬
‫ולגבי סוריה…‬
‫אוי, לא. קרה משהו.‬ ‫-זה כלום.‬
‫עבר הרבה זמן מאז שדיברנו לבד ככה, בורצ'ו.‬
‫"בורצ'ו?" אל תהיה כזה.‬ ‫אל תפחיד אותי, בבקשה.‬
‫אני לא מצליח לבלות זמן לבד עם עצמי‬ ‫כבר הרבה זמן.‬
‫אני צריך קצת זמן לבד.‬
‫וזה גורם ללחץ.‬
‫כלומר, קצת זמן לבד… ‬
‫אין לי זמן פנוי לעצמי.‬ ‫ואחותי לא יוצאת מהבית.‬
‫חלפו שישה חודשים. הם לא יעזבו.‬
‫את מכירה את צ'אנר. הוא פסיכופת.‬
‫כלומר… הטירוף שלו בא לידי ביטוי גם כלפייך.‬
‫כלומר…‬
‫הוא אמר, "דוד, בוא…"‬ ‫-עזיז.‬
‫"בוא נשחק בלגו."‬
‫איפה השרשרת? חשבתי שאמרת,‬ ‫"לעולם לא אוריד את השרשרת."‬
‫את אובססיבית לגבי השרשרת.‬ ‫-כמובן.‬
‫למה אתה לא עונה לי? אני שואלת משהו.‬ ‫בוא נפסיק ללכת סחור סחור.‬
‫תענה לי. זו שאלה פשוטה מאוד.‬
‫איפה השרשרת?‬ ‫אתה יכול להגיד "בתיק" או "במגירה".‬
‫אבל אתה לא עונה על השאלה שלי.‬ ‫אתה מדבר שטויות.‬
‫אני לא מבינה. אתה גורם לי להרגיש מוזר.‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה. אז איפה השרשרת?‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה. אז איפה היא?‬
‫ראית את ארביל?‬
‫לא.‬ ‫-הוא יצא לארוחת צוהריים?‬
‫מישהו חיפש אותי?‬ ‫-לא.‬
‫לא יכולתי להיפרד ממנה.‬
‫כלומר, יכולתי, אבל היא לא יכלה.‬
‫אתה צריך עורך דין.‬
‫לא, אנחנו לא נשואים או משהו.‬
‫אין טבעת.‬
‫הייתה שרשרת, ואיבדתי אותה.‬
‫הסרתי את הסוס שנשך את פני התינוק.‬
‫מה?‬ ‫-אחרת ניתקל בקשיים.‬
‫יש הרבה חובבי חיות בטוויטר.‬ ‫הם יהרסו את הקמפיין שלנו.‬
‫לא, אין בעיה. בסדר.‬
‫עזיז.‬
‫חזרת?‬ ‫-כן, חזרתי.‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫עשית את העבודה שלך?‬
‫מר אלפ שאל עליך.‬
‫על מה?‬
‫הוא שאל את הבנות אם עזיז הגיע.‬ ‫הן גם סיפרו לי.‬
‫דפקתי על הדלת שלו‬ ‫למקרה שיהיה משהו שאוכל לעזור בו.‬
‫אשאל את אלפ, אדוני.‬
‫טוב…‬
‫תן לי לשאול אותך משהו.‬
‫ישנתי אצלך לפני כמה ימים, זוכר?‬
‫נכון! זה היה יום יפהפה, עזיז.‬
‫אנחנו צריכים לעשות את זה לעתים קרובות.‬
‫האם שכחתי שרשרת בבית שלך?‬
‫שרשרת?‬ ‫-כן, שרשרת.‬
‫משהו כמו שרשרת.‬
‫כמו שרשרת.‬ ‫-כן.‬
‫לא.‬
‫בכל מקרה,‬
‫אבדוק מה שלום מר אלפ.‬
‫שרשרת, מה?‬
‫היא הייתה בעלת ערך?‬
‫היא לא אבדה.‬
‫היא תופיע כשאנקה את הבית.‬
‫זה רע אם איבדת אותה בחוץ.‬ ‫כלומר, ברחוב או משהו.‬
‫הוא הלך. שב אם אתה רוצה.‬
‫הוא איבד את השרשרת שלו.‬
‫הוא אמר, "משהו כמו שרשרת".‬
‫היא בעלת ערך רב.‬
‫הוא לא אמר את זה.‬ ‫-הקשבת לנו?‬
‫דרכת על זה?‬ ‫-כמה פעמים אמרתי לך?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-אל תצעק. השכנים עשויים לשמוע.‬
‫איזו מכה!‬ ‫-השתמשתי בה ושמתי אותה על השולחן!‬
‫יבוא!‬ ‫-איך יכולת לדרוך על זה?‬
‫עזיז, היכנס, בבקשה.‬
‫מר נצ'טי, גברת פוסון, הכירו את עזיז.‬
‫החבר שהזכרתי. ‬ ‫הוא מספר אחת בכל הנוגע לעריכה, CGI.‬
‫שלום.‬ ‫-ברוכים הבאים.‬
‫עזיז הכין את הסרטונים הוויראליים המזויפים‬ ‫שנתתי לכם לצפות בהם.‬
‫הוא באמת גאון.‬
‫עשית את זה על האיש שנפל‬ ‫בזמן שניגב את הזכוכית?‬
‫זה ממש מציאותי. אני מתה על זה. כל הכבוד.‬
‫קראת לי?‬
‫כן, עזיז. שב, בבקשה.‬ ‫אני רוצה שתקשיב גם אתה.‬
‫מר נצ'טי רוצה לקבל ייעוץ מאיתנו.‬
‫לצ'אנסו יש תחושה טובה.‬
‫מה נוכל לעשות ביחד,‬ ‫איך ניקח את זה צעד אחד קדימה?‬
‫תוכל להסביר לעזיז בקצרה? כמה צפיות יש לנו?‬
‫עברנו את ה-400,000.‬ ‫-420,000.‬
‫הוא שאל אותי.‬
‫אלוהים אדירים, אנחנו רק מדברים.‬ ‫אל תהיה ילד.‬
‫אולי עדיף שאחד מאיתנו ידבר.‬ ‫-בסדר, נצ'טי. בכל מקרה, תמשיך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מה אתה עושה עכשיו?‬ ‫-איזו מין שפה זאת?‬
‫איזו שפה? קדימה, תגיד להם.‬
‫אלוהים אדירים!‬ ‫-מה קרה?‬
‫פוסון!‬ ‫-מה "פוסון"? אלוהים.‬
‫הוא שואל…‬ ‫-אז אני עונה לו.‬
‫אתה נותן לו מידע כוזב.‬
‫כמו מה?‬ ‫-אמרת "400,000".‬
‫אתה צריך להגיד 420,000.‬ ‫-סליחה, אבל הוא שאל אותי.‬
‫אז מה?‬ ‫-אמרתי, "עברנו את ה-400,000."‬
‫אתה צריך להגיד 420,000.‬
‫זה לא המצב.‬ ‫-אתה חייב לתת מידע ברור.‬
‫אל תפספסי את ההזדמנות הזאת, צ'אנסו.‬ ‫תוציאי את הטלפון.‬
‫ילדה! היי!‬
‫בראבו! בסדר, תגיד להם!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫צ'אנסו! היא עוד פעם ברחה.‬
‫אם העתיד של הילדה לא היה תלוי בזה,‬ ‫לא היינו עושים דברים כאלה.‬
‫היא נפגעה קשות. ואני מרגישה רע כאימא.‬
‫אבל אתה לא יכול להבין את זה.‬ ‫-היא משקיעה בזה המון מאמץ.‬
‫בסדר? אנחנו, כהורים, עושים את המאמץ הזה…‬ ‫-אנחנו רוצים להגן עליה.‬
‫אנחנו רוצים לתמוך, כי אנחנו מכבדים את זה.‬
‫זה הכול.‬
‫כפי שאתה רואה, יש לה כישרון לקולנוע.‬
‫אין בזה ספק. ואנחנו רוצים לתמוך בה.‬
‫אבל אנחנו תקועים עכשיו.‬
‫מספר הצפיות ירד.‬
‫והפרסומות הפסיקו להגיע.‬
‫כלומר, הייתה זרימה.‬
‫אבל כבר אין.‬
‫אבל בחודש האחרון, כלום.‬ ‫אנחנו צריכים לתקן את זה, מר אלפ.‬
‫אתה צריך להראות לנו את הדרך.‬
‫אנחנו צריכים למצוא משהו יותר יצירתי‬ ‫כדי להתקדם.‬
‫אני יכול להכות אותה מכות רצח.‬
‫אני יכול לזרוק אותה מהחלון.‬ ‫או שהיא יכולה לזרוק אותי.‬
‫וצ'אנסו הייתה מצלמת את זה.‬ ‫אפשר לעשות את זה?‬
‫האפקטים יהיו מציאותיים?‬
‫מכות, חלונות וכולי.‬
‫אם זה לא יהיה מציאותי, זו תהיה חרפה.‬
‫זה אפשרי.‬ ‫-פעם אחת רבנו.‬
‫היא הקליטה את זה בלי להגיד‬ ‫והעלתה את זה לרשת.‬
‫ככה זה התחיל.‬ ‫-הוא התרגז.‬
‫נלחצתי. לא אהבתי את זה.‬
‫הוא צודק.‬ ‫אחרי הכול, אלה החיים הפרטיים שלנו.‬
‫ואז היא הראתה לי.‬ ‫"תראה, אבא. צפיות, ,תגובות וכולי. "‬
‫-הכישרון שלה ברור.‬ ‫-וכסף וכדומה.‬
‫זה היה מדהים.‬ ‫-והכישרון שלה ברור.‬
‫כלומר, יש לנו ילדה אחת.‬
‫אלוהים יברך אותה.‬ ‫-היא נס.‬
‫כאשר…‬
‫כאשר היא מושפעת מזה…‬
‫אני מתרגזת.‬
‫אהבה אימהית.‬
‫תפוס!‬
‫עזיז.‬
‫איפה היית? בואו נרד למטה.‬
‫הבנות ממש לוהטות.‬
‫אלפ, אני רוצה ללכת עכשיו.‬
‫התכוונת להיפרד מהחברה שלך.‬
‫אל תשאל!‬
‫אלפ!‬
‫עזיז, אל תשתה יותר מדי! אתה לא רגיל לזה!‬ ‫אני אמצא אותך! תבקש את הקוקטייל שלי!‬
‫תמצא את זגור ותבקש את הקוקטייל שלי, אחי!‬
‫סליחה?‬
‫אני רוצה כוס וודקה ומיץ תפוזים אבל…‬
‫אבל הוודקה…‬
‫מה עם הוודקה?‬ ‫-כלומר…‬
‫בלי וודקה.‬
‫אתה זגור?‬
‫לך, אחי! קדימה!‬
‫הייתי רוקד, אבל רחבת הריקודים כל כך צפופה.‬
‫אלפ כל כך נחמד!‬
‫הוא גם מצחיק!‬
‫וגם נאה.‬
‫אז איך אתם מכירים?‬
‫אלפ כל כך כיפי.‬
‫כן.‬
‫עזיז, לאן אתה הולך, אחי?‬
‫אני חייב לעוף.‬ ‫-אין מצב!‬
‫למה?‬ ‫-רקדנית הבטן תגיע!‬
‫זו שנה חדשה, אחי!‬
‫אנחנו רק באוקטובר.‬
‫החיים לא יחלפו אם תחשוב ככה.‬ ‫אז בוא לא נעשה כלום.‬
‫באמת?‬
‫אני לא יכול להיכנס איתך לשנה החדשה.‬
‫אין מצב! עזיז!‬ ‫-אני הולך מפה!‬
‫עזיז, אחי! בבקשה!‬
‫אני אוהב את הבית החדש שלך. ‬ ‫השירותים נפלאים. שנה טובה!‬
‫נתראה במשרד.‬
‫כמה אני חייב לך?‬
‫סיכמנו על 60 בנות,‬ ‫אבל בשבילך הבאתי 80 בנות.‬
‫אתה יודע את זה.‬ ‫-ממש נחמד.‬
‫לא אקח כסף עבור הבנים.‬ ‫-ממש נחמד.‬
‫חמש מאות לירות עבור התלבושות.‬
‫הסכום הכולל הוא 50,000.‬ ‫והעלויות של המוניות.‬
‫ספאסיבה.‬
‫השאר שלך.‬
‫הביאו לי את שוברי המוניות.‬ ‫-מה איתך?‬
‫כפי שסיכמנו קודם, 4,500 לירות.‬ ‫-אנחנו הולכות! בואו נתאסף מהר.‬
‫מה איתך?‬ ‫-750 לירות.‬
‫יופי, זה זול.‬ ‫-אלה המחירים.‬
‫אמרתי שזה זול.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫למה?‬ ‫-אני לא יכול לעשות הנחה.‬
‫שכחת ממני.‬
‫כמה אני חייב לך?‬ ‫-2,000. פלוס הוצאות נסיעה.‬
‫תישאר כאן וההוצאות יפחתו.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫יש לך את הדיסק הקשיח?‬
‫מה?‬
‫הדיסק הקשיח אצלי, עזיז. הוא ביד שלי.‬
‫ביד ימין שלי..‬
‫אבל יכולתי גם להחזיק אותו ביד שמאל.‬
‫אבל אמרתי שמכיוון שהוא ביד ימין שלי,‬ ‫אחזיק אותו ביד ימין.‬
‫מה?‬ ‫-אמרתי שהדיסק הקשיח ביד שלי!‬
‫הוא ביד ימין שלי. אל תדאג!‬
‫בסדר, ארביל.‬
‫תוריד את היד.‬
‫לא הבנתי, עזיז! תחזור על זה.‬
‫המוזיקה רועשת מדי?‬
‫אני מאחל לך ולאהוביך‬ ‫חיים ארוכים ובריאים, עזיז.‬
‫למה, ארביל?‬
‫היי!‬
‫זה לא רועש מדי?‬
‫מה קורה?‬
‫דוד! היי, דוד! למה לא באת אתמול בלילה?‬
‫המגישה ב-NTV כל כך סקסית!‬
‫ממש פספסת את זה!‬
‫גם החדשות היו חמורות מאוד.‬ ‫"זה מת, ההוא מת."‬
‫היא הסתבכה.‬
‫האופן שבו היא מניפה את השיער…‬
‫היא באמת הורגת אותי!‬
‫על מה אתה מסתכל? קום ובוא לשחק.‬
‫הלגו מוכן. קדימה, בוא נשחק.‬
‫בסדר, דוד?‬
‫היי!‬
‫קום או שאשרוף את המיטה הזאת! אני נשבע!‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫תוריד את היד!‬
‫תוריד את היד שלך!‬ ‫-לך תזדיין!‬
‫תסתכל עליי!‬
‫צ'אנר.‬ ‫-כן?‬
‫בכל מקרה, אני אקום.‬
‫אתה לא תרים עליי יד!‬ ‫לא כדאי שאקום?‬
‫אתה לא תרים עליי יד!‬
‫כדאי שאקום.‬
‫אתה שומע אותי?‬ ‫-כן.‬
‫מה הדבר שאני הכי שונא בחיים?‬
‫ירקות.‬ ‫-והדבר השני?‬
‫מאין לי לדעת? אוכל בריא, פירות.‬
‫לא, לא ככה. הדבר השני שאני הכי שונא?‬
‫מאין לי לדעת, לעזאזל?‬ ‫-הרגע אמרתי את זה.‬
‫לא מעניין אותי!‬
‫דוד! אל תשגע אותי!‬
‫סגרת לי את הדלת בפנים?‬
‫היי! סגרת לי את הדלת בפנים?‬
‫תפתח את הדלת המזוינת!‬
‫תפתח!‬
‫אני נשבע, אני אשבור את הדלת!‬
‫תפתח!‬
‫עזבת מוקדם אמש.‬
‫לא הרגשת בנוח בתוך ההמון.‬
‫בוא נבלה בנחת הלילה.‬
‫נתקשר לשתי בנות.‬ ‫או שנבלה לבד, אם אתה רוצה.‬
‫או מה שתרצה.‬
‫אם אתה רוצה לבלות בבית שלי,‬ ‫הוא שלך. אין בעיה.‬
‫אם אתה רוצה להסתיר משהו מהבחורה שלך…‬
‫בחורה?‬ ‫-אני רק אומר!‬
‫בחורה או בחור.‬ ‫אתה יכול לבלות עם מי שאתה רוצה.‬
‫אבל כדאי שתבוא הערב. נתקשר לשתי בנות.‬
‫אלפ, אתה אובססיבי לבחורות.‬
‫נכון?‬ ‫-הן לא עוזבות אותי, עזיז.‬
‫באמת?‬ ‫-באמת. הן מתאהבות בי.‬
‫לא משנה מה אעשה.‬ ‫בין אם אתקשר אליהן או לא, הן יתאהבו.‬
‫כשאני מתאהב, הן מתקשרות מייד.‬ ‫ואז אני אומר לעצמי, "אלפ!"‬
‫"כן?"‬
‫"איזה מין גבר אתה?"‬
‫"איך אתה יכול…"‬ ‫-אני צריך לעבוד קצת.‬
‫אז נוכל לעשות את זה הלילה.‬ ‫אתה צריך לבוא אליי.‬
‫נבלה ביער ונלך לסאונה.‬
‫תרצה משהו לאכול?‬ ‫-עכשיו?‬
‫לא, הלילה.‬
‫מה לגבי שתי בנות?‬
‫יש לי חברה.‬ ‫-חשבתי שאתה עומד להיפרד ממנה.‬
‫לא, לא יכולתי.‬
‫אתה יכול להיפרד ממנה אצלי.‬
‫עזיז?‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה. אז איפה השרשרת?‬
‫אנחנו סוגרים בקרוב.‬
‫עלינו למצוא פתרון לבעיה הזאת.‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה. אז איפה השרשרת?‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה.‬
‫בורצ'ו.‬ ‫-אז איפה השרשרת?‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה.‬
‫בורצ'ו.‬ ‫-אז איפה השרשרת?‬
‫בורצ'ו.‬ ‫-אמרת שלעולם לא תוריד אותה.‬
‫אז איפה השרשרת?‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה. אז איפה השרשרת?‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה.‬
‫לא.‬ ‫-השרשרת?‬
‫חפש את השרשרת.‬
‫כבר חיפשתי את השרשרת.‬
‫אולי החתול שיחק איתה.‬
‫יש לך חתול?‬ ‫-לא.‬
‫אבל אני רוצה חתול.‬
‫הבדידות כל כך קשה, עזיז.‬
‫כלומר, אתה בא ונשאר איתי מפעם לפעם.‬
‫תודה. אתה משמח אותי כל כך אבל…‬
‫אבל אני צריך מישהו בבית.‬
‫חתול…‬
‫או אוקראינית…‬
‫אומרים שאפשר להזמין באינטרנט.‬
‫הם אומרים, "500 דולר לחודש".‬
‫היא תעשה קצת עבודות בית ו…‬
‫בכל מקרה, כדאי שאלך.‬
‫זו החלטה שלך.‬ ‫-אחותי תדאג לי.‬
‫הטובות ביותר הן 750 דולר.‬
‫בסדר. נדבר במשרד מחר.‬
‫צר לי אם הפרעתי לך.‬
‫הם אומרים, "הטובות ביותר הן 1,000 דולר."‬
‫מי אומר את זה?‬ ‫-מר אלפ. הוא מרחם עליי.‬
‫אל תקשיב לאלפ. אל תדבר איתו על דברים כאלה.‬
‫הבריאות קודמת לכול, עזיז.‬
‫באמת?‬ ‫-כמובן.‬
‫טוב, אזכור את זה.‬
‫אתה שותה הרבה מים?‬
‫נהיה מאוחר…‬
‫אתה צריך לשתות מים, עזיז.‬
‫אתה צריך לשתות הרבה מים. תזכור את זה.‬
‫החיים חולפים כל כך מהר.‬ ‫אתה כאן היום ומחר אתה איננו.‬
‫אף אחד לא אומר זה לזה דברים חשובים כאלה.‬
‫אנשים שומרים לעצמם.‬
‫לדוגמה, הבריאות…‬ ‫-קודמת לכול.‬
‫בראבו.‬
‫זאת העצה שלי אליך. אתה צריך לשתות…‬
‫הרבה מים.‬ ‫-הרבה מים.‬
‫כן.‬
‫בכל אופן…‬
‫כבר מאוחר. אני צריך ללכת לארוחת ערב.‬
‫אכלתי, תודה. ‬ ‫אשמור את ההזמנה להזדמנות אחרת.‬
‫תגיד להם שלום בבקשה.‬
‫אעשה זאת.‬
‫למעשה, רציתי להגיד לך משהו אחר,‬ ‫אבל לא יכולתי.‬
‫אנחנו הולכים סחור סחור.‬
‫אבל אין סיבה לדאגה.‬
‫אני לא בסדר.‬
‫הרגע הבנתי את זה.‬
‫לפני החג…‬
‫הלכתי לבקר את הקבר של אמי.‬
‫היא תמיד אמרה שהיא רוצה להיקבר ליד אביה.‬
‫והם קברו את אביה‬ ‫בחלק העליון של בית הקברות.‬
‫נגמר לי האוויר כשניסיתי להגיע לשם.‬
‫והגעתי לקבר.‬
‫הרגשתי סחרחורת והתעלפתי בקבר של חמי.‬
‫והנער שמשקה את הקברים מצא אותי,‬ ‫שטף לי את הפנים והתעוררתי.‬
‫לא יכולתי להזיז את היד כשהתעוררתי.‬
‫והוא אמר, "אם אתה חצי מת, תיכנס לקבר."‬
‫אמרתי, "לא, רק נמנמתי."‬
‫בכל מקרה, בקושי עמדתי. נעשה את זה בקצרה.‬
‫אחרי החג הלכתי לרופא.‬
‫וזה לא טוב.‬
‫מעולם לא עישנתי סיגריה.‬
‫ואני לא מסתדר עם אלכוהול.‬
‫אבל הריאות שלי…‬
‫כן?‬
‫לקוח יקר, קו הטלפון שלך נותק‬ ‫בגלל חשבונות שלא שולמו.‬
‫אנא שלם את החשבונות שלך בהקדם האפשרי.‬
‫מה שאני אומר הוא, עזיז,‬
‫שזה המצב.‬
‫תוכל לשלם את החשבון ברשת…‬
‫אני חושב שעליך לדעת על כך.‬
‫…בכרטיס חיוב או באשראי.‬
‫הרופא אמר שיש לי שישה חודשים לחיות.‬
‫לפרטים…‬
‫אמרתי, "דוקטור, אתה רציני?"‬
‫הוא אמר, "כן."‬
‫…אנא לחץ על אפס.‬
‫"אם אין לך קרובי משפחה, אתה יכול להתחיל‬ ‫לעשות את הסידורים הדרושים."‬
‫…לחץ על שתיים.‬
‫טוב.‬
‫לא!‬
‫מה זה לעזאזל, אחותי? זה תקין בעינייך?‬
‫הילד התגעגע אליך, עזיז. פשוט תשחק איתו.‬
‫הוא דיבר עליך כל היום.‬
‫דוד!‬
‫ארוחת הערב מוכנה? אני מת מרעב.‬ ‫-כן.‬
‫הוא מכין ברביקיו.‬
‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל! חרא!‬
‫רויה! מים!‬
‫רויה!‬ ‫-מה קרה?‬
‫מהר! לעזאזל!‬
‫חרא! מהר!‬ ‫-רגע.‬
‫לעזאזל! תשפכי את המים!‬
‫אלוהים, לא!‬
‫למרבה המזל, יש לנו קצת במיה מאתמול.‬
‫אם לא תאכל את זה, אני אוכל.‬
‫קדימה, דוד!‬
‫על מה אתה מסתכל?‬ ‫אתה מוכן לאכול או לא? על מה אתה מסתכל?‬
‫תקשיב, בשם הלחם הזה…‬
‫אם הם לא היו כאן,‬ ‫אני לא יודע מה הייתי עושה לך!‬
‫תאכל את האוכל שלך, ילד!‬ ‫-אל תקרא לי "ילד!"‬
‫פשוט תאכל את האוכל שלך!‬
‫מה זה, אחותי?‬
‫תגיד משהו, גיס! על מה אתה מסתכל?‬
‫צ'אנר, מתוק שלי.‬
‫הדוד שלך רק חזר מהעבודה, הוא עייף.‬
‫תן לו לאכול את האוכל שלו‬ ‫ואז תוכלו לשחק ביחד, טוב?‬
‫אין שום משחק!‬ ‫-אימא!‬
‫אני לא אוהב התנהגות כזאת.‬
‫נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫כן, אני לא.‬
‫כמה פעמים אמרתי לו?‬
‫אני אומר את זה כל הזמן…‬
‫תקשיב, אני אומר את זה כל הזמן‬
‫בלי להשתמש בקללות, נכון?‬
‫נכון, בן.‬
‫נכון, אחי?‬ ‫-נכון, בן.‬
‫עזיז, לאן? תסיים את הארוחה.‬
‫לעזאזל עם זה!‬
‫אם הוא מתנהג ככה, עדיף שימות ברעב!‬
‫תני לי את השאריות.‬
‫תני לו את זה.‬
‫הוא לא מבין כלום.‬
‫הוא לא משחק איתי. נמאס לי ממנו!‬
‫היי, תן לי את אלה שהוא לא נגע בהם‬ ‫במזלג שלו!‬
‫מילאת את הצלחת שלי בזבל.‬
‫הבן שלך יאכל אותם, לא הכלב שלך! אלוהים.‬
‫אמרת לי לתת לך, וכך עשיתי.‬
‫למה הוא ממשיך לענות לי?‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה. אז איפה השרשרת?‬
‫בורצ'ו.‬ ‫-אמרת שלעולם לא תוריד אותה.‬
‫אז איפה השרשרת? אמרת שלעולם לא תוריד אותה.‬
‫בורצ'ו.‬ ‫-אז איפה השרשרת?‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה. אז איפה השרשרת?‬
‫עזיז.‬
‫וואו! אחי!‬ ‫-מה שלומך, אלפ?‬
‫אותו דבר, אחי.‬
‫בנות וכאלה.‬
‫מה?‬ ‫-אמרתי "בנות!"‬
‫הן לא עוזבות אותי, אחי!‬
‫אני במסיבה עכשיו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫בגלל זה התקשרתי אליך.‬
‫בגלל מה?‬ ‫-אנחנו באותו המצב.‬
‫כלומר, בנות וכאלה?‬
‫אמרת ש…‬
‫"אם אתה רוצה לבלות אצלי…"‬
‫אם אתה לא בבית…‬
‫והתקשרת מיד.‬
‫כן, כך עשיתי.‬
‫רצית שאגיד את זה.‬
‫כן, נכון.‬
‫מה אתה אומר, אחי?‬
‫כן, אחי! בטח! ביתי הוא ביתך.‬
‫תוכל לקבל את המפתח מהשומר.‬
‫מתי תגיע?‬
‫כלומר, אני הולך לפגוש את הבחורה הזאת ו…‬
‫בעוד חצי שעה. זה בסדר?‬
‫איזה נער שעשועים אתה!‬
‫כמובן.‬
‫אז אני אנתק. הבנות מחכות, אחי!‬
‫טוב, אלפ.‬
‫להתראות.‬
‫תודה.‬
‫מר ארביל, היכנס בבקשה.‬
‫נוח לך?‬
‫אנחנו נתחיל בתהליך.‬
‫תוכל לתקשר איתי.‬
‫תראה אורות בוהקים ותשמע רעשים חזקים.‬
‫אבל אל תדאג, זה לא ייקח הרבה זמן.‬
‫דרך אגב, אתה יכול לעצום את העיניים‬ ‫אם אתה רוצה.‬
‫אני רוצה שתחזיק את הכפתור הזה,‬ ‫רק ליתר ביטחון.‬
‫אתה יכול ללחוץ עליו, בסדר?‬
‫אימא.‬
‫קרה משהו?‬ ‫-מצאת את השרשרת?‬
‫לא.‬
‫בוא אליי הביתה.‬
‫נוכל לחפש אותה יחד.‬ ‫-עשינו את זה, אתה לא זוכר?‬
‫היא לא בבית שלך.‬ ‫-כנראה שלא.‬
‫היי! מה קורה? ארביל!‬ ‫-ארביל.‬
‫- שירותי רפואה דחופה -‬
‫לעזאזל!‬
‫הלו?‬
‫אני רוצה להזמין אוכל.‬
‫הכתובת נכונה.‬
‫יש לכם קבב דונר?‬
‫אזמין פיצה טורקית עם בשר וגבינה.‬
‫כיבית את התנור?‬
‫יש לכם תבשילים?‬
‫מעניין.‬
‫אז אזמין מרק. עדשים…‬
‫אז למה אתם פתוחים?‬
‫לא אכפת לי. אז למה ענית לטלפון?‬
‫ביקשת את הכתובת.‬
‫לא אכפת לי ממסיבת יום ההולדת שלך.‬ ‫ביקשת את הכתובת…‬
‫אם המטבח סגור, למה אתה מבקש את הכתובת שלי?‬
‫אז למה ענית לטלפון?‬
‫להגיד שאתם סגורים?‬
‫למען השם! אז?‬
‫כן. אז מה?‬
‫איזו עוגה?‬
‫אז תשלח לי פרוסת עוגה.‬
‫לא, אני לא רוצה נרות.‬
‫לא, אני לא רוצה.‬
‫למה אכפת לך מהגיל שלי? אני…‬
‫למען השם! תנתק!‬
‫שנלך לארביל?‬
‫עברתי מכאן.‬
‫הוא שוחרר מבית החולים.‬ ‫אנחנו צריכים לבקר אותו. הוא לבד.‬
‫הוא ישמח כל כך לראות אותנו.‬
‫אכלת טוב מאוד. נהייתי רעב בגללך.‬
‫- כדורי בשר/נקניק‬ ‫שף טאריק -‬
‫אבל אני לא רוצה לאכול בשעה כזאת.‬
‫אני אשתה תה אצל ארביל.‬
‫אנחנו צריכים לקנות לו משהו.‬ ‫זה יהיה לא הולם.‬
‫בכל אופן, אתה מעשן סיגריה.‬
‫אחרי זה נעצור במאפייה.‬
‫למה חזרנו הביתה? צ'בדט.‬
‫מה? למה חזרנו?‬
‫צ'בדט? שכחת את הטלפון שלך?‬
‫בכל אופן, אני מחכה לך כאן.‬
‫צ'בדט.‬
‫צ'בדט, פתח את הדלת הארורה!‬
‫אז למה שוטטת?‬
‫צ'בדט, פתח את הדלת הארורה!‬
‫צ'בדט, אפשר להשתמש בשירותים שלך?‬ ‫אני צריך להשתין.‬
‫אחי?‬
‫שירותים, אחי.‬
‫- ארביל -‬
‫אל תביני אותי לא נכון,‬ ‫אבל אני מתאהב, קמורן.‬
‫הם אומרים, "אף פעם לא מאוחר מדי להתאהב."‬ ‫אבל הם טועים.‬
‫כי אני גוסס.‬
‫בשנה הבאה אני אמות. אני לא יכול להתאהב.‬
‫אבן ח'לדון אומר…‬
‫"החיים הם מסע ארוך.‬
‫אם אינך רוצה להיות חסר נשימה,‬
‫עליך למצוא ילדות חדשה."‬
‫אז אני…‬
‫מי זאת? במי התאהבת?‬ ‫תגיד לי כמו שצריך!‬
‫תגיד לי את זה ישירות.‬
‫מישהי מהמשרד.‬
‫שמה וילדן.‬
‫היא אישה נחמדה מאוד.‬
‫כולם אוהבים אותה ומכבדים אותה.‬ ‫-מה יש לה שאין לי?‬
‫היא בחיים.‬ ‫-כלבה!‬
‫אל תגידי את זה, אני גוסס.‬ ‫-אני מצטערת על האובדן שלי.‬
‫היא כל כך רגישה, תאמיני לי.‬ ‫-היא צעירה?‬
‫לא, היא בגילנו.‬
‫היא יפה?‬ ‫-כן. כלומר…‬
‫היא בסדר.‬
‫כמו… רגע. מי זו הייתה?‬
‫השם שלה עומד לי על קצה הלשון.‬
‫היא מעולם לא הייתה נשואה?‬ ‫-כנראה שלא.‬
‫כמו שאמרתי, היא רגישה מאוד.‬
‫אז?‬
‫קמורן, אני גווע ברעב. אביא משהו לאכול.‬
‫התעלפתי, קמורן.‬
‫האף שלי דימם במשרד. התעלפתי.‬
‫הם הזמינו אמבולנס, הודות למר אלפ.‬
‫ואז אני…‬
‫התעוררתי בבית החולים.‬
‫בבית החולים הזה בשישלי.‬ ‫זה שלקחנו אליו את אמך.‬
‫בית החולים השתנה מאוד.‬
‫הם שיפצו.‬
‫הם בנו אגפים חדשים.‬
‫אי אפשר למצוא קומת רדיולוגיה כזו‬ ‫אפילו באירופה.‬
‫יש להם הכול במזנון. כל מה שתרצי.‬
‫אבל תני לי להגיד לך משהו.‬ ‫תה עולה 10 לירות.‬
‫אמרתי, "וואו! זו גניבה!"‬
‫ארביל, עזוב את בית החולים.‬ ‫מה לגבי האישה?‬
‫כן.‬
‫מה שאני אומר הוא…‬
‫שאני גוסס, קמורן.‬
‫אגיע אלייך עד אמצע יוני,‬ ‫לפני שהחום יהיה מעיק.‬
‫אבל אני רוצה לדעת משהו לפני שאגיע לשם.‬
‫כלומר…‬
‫לפני שאגיע לשם, אם…‬
‫אם משהו יקרה ביני לבין גברת וילדן,‬
‫האם תגרמי למוות שלי להיות עלוב?‬
‫תדברי על זה כל הזמן?‬
‫תזעפי כל הזמן? אני רוצה לדעת.‬
‫אל תגידי כלום עכשיו. תחשבי על זה.‬
‫אבל תחשבי היטב בבקשה.‬ ‫אני רוצה לדעת מה יקרה לי.‬
‫אני מתחנן לפנייך, כהוקרה על 30 השנים.‬ ‫-היא יודעת שאתה גוסס?‬
‫לא. לא יכולתי לומר לה.‬
‫אבל היא ראתה את המקרה. כלומר…‬
‫היא ראתה אותי כשהתעלפתי במשרד.‬
‫תגיד לה ותראה מה יקרה.‬
‫מי רוצה אדם שימות בעוד שלושה ימים?‬
‫גם אם האיש הוא קדיר אינניר.‬
‫למה שהיא תבלה איתך בגיל הזה?‬
‫כך את חושבת?‬ ‫-כמובן.‬
‫תתעשת, ארביל.‬
‫תהיה סבלני, אל תתנהג כמו ילד.‬
‫לא נשאר יותר מדי זמן עד יוני.‬
‫תהיה בשפל המדרגה תוך חודש או חודשיים.‬
‫הם יתנו לך משככי כאבים, ואתה תהיה מותש.‬
‫פשוט תשכב במיטה שלך כל היום.‬
‫אתה תתחנן למות.‬
‫אתה יודע, אני מנוסה בדברים האלה.‬
‫כלומר, האם זה יהיה נורא‬ ‫שיהיה לי מישהו לדבר איתו,‬
‫או שיחזיק לי את היד?‬
‫לך להזדיין, ארביל. תעשה מה שמתחשק לך!‬
‫אוי, קמורן!‬
‫"לך להזדיין?"‬
‫מה קרה לך?‬
‫לא קיללת במשך 30 שנה.‬ ‫לא יכולת אפילו להגיד "חמור".‬
‫מה קרה לך? "לך תזדיין"?‬
‫משהו קרה לך.‬
‫הלא כן, קמורן?‬
‫יש איתך מישהו? פגשת מישהו?‬
‫כן?‬
‫איפה למדת את המילים האלה?‬
‫היה בחור מפחיד בבניין.‬
‫הוא היה קבלן. הוא מת מוות טבעי, כך אמרו.‬
‫האם הוא התאבד כדי לפגוש אותך?‬
‫מה את זוממת שם?‬
‫קמורן, בבקשה תגידי משהו.‬
‫תגידי…‬
‫מה…‬
‫מה שלומך?‬
‫שמעתי ששוחררת, ורציתי לבקר אותך.‬
‫אתה צריך משהו?‬
‫אני צריך למות מיד, עזיז.‬ ‫-מה?‬
‫אשתי זוממת משהו בצד השני.‬
‫אני צריך למות מיד.‬ ‫-מה?‬
‫אני צריך…‬
‫הלוואי שהוא היה רוצה משהו אחר.‬
‫זה נועד לקרות.‬
‫אני לא רוצה שהוא ימות.‬
‫אמרת שהוא רוצה למות.‬
‫הוא פתח את הדלת ואמר, "אני צריך למות".‬
‫הוא אמר משהו על אשתו.‬
‫עמדתי לשאול אותו, אבל הנברשת נפלה על ראשו.‬
‫הוא זומם משהו.‬
‫הוא השתחרר מבית החולים וחזר לשם מהר.‬
‫יש לו ביטוח, נכון?‬
‫ארביל.‬
‫עזיז.‬
‫זה אני.‬
‫גם צ'בדט כאן.‬
‫תחלים מהר, ארביל.‬
‫מה קרה לי?‬
‫הנברשת נפלה על ראשך.‬
‫באמת? היא התקלקלה?‬
‫תודה לאל, ניצלת בנס.‬
‫זו הייתה מתנת החתונה מאחותי.‬
‫היא הגיעה מטהראן.‬
‫גיסי עבד בארצ'ליק באותה תקופה.‬
‫היא הגיעה כל הדרך משם,‬ ‫אל תגיד שהיא התקלקלה.‬
‫ארביל, כואב לך?‬
‫איפה אנחנו?‬ ‫-אנחנו בבית החולים.‬
‫הבאתי אותך לכאן כשהתעלפת.‬
‫קמורן.‬
‫זה אני, צ'בדט. מהמשרד.‬
‫קמורן.‬
‫מי הציל אותי?‬
‫לא הצלתי אותך.‬
‫אז מי?‬ ‫-אני כל כך לחוץ.‬
‫סובב את הראש.‬
‫אתה הצלת אותי, עזיז?‬
‫לקחתי אותך לבית החולים.‬
‫הרופאים הצילו אותך.‬
‫לעזאזל עם הרופאים האלה.‬
‫למה אתה אומר דבר כזה?‬ ‫-אוי, קמורן.‬
‫יש לך ביטוח, נכון?‬
‫הם שאלו אותנו אבל לא ידענו.‬
‫מה קורה שם, קמורן?‬
‫הם ייקחו ממנו הרבה כסף.‬
‫יש לך ביטוח, נכון?‬
‫האם קדיר אינניר חי, צ'בדט?‬
‫אין לו ביטוח.‬
‫אין לו.‬
‫קאמוש.‬
‫אימא.‬
‫היי, אימא! קומי כבר! אימא!‬
‫חבוב! קדימה! היי, אבא!‬
‫קום כבר! קום!‬
‫כל כך משעמם לי.‬ ‫אני נשבע, אני כל כך משועמם!‬
‫היי, אבא! חבוב! הלו?‬
‫כמה כסף אני חייב לך?‬
‫אלף לירות? וואו!‬
‫ערב טוב. קבב עוף או כבש?‬
‫מה אתה אומר, אחי?‬
‫איזה מין חלום זה?‬
‫תפסת, בן?‬ ‫-טוב, אחי. שאלוהים יברך אותך.‬
‫אל תיפול, בן.‬
‫מה אתה חושב שאני? אל תדאג.‬
‫לך מכאן, אל תישאר שם.‬ ‫על מה אתה מסתכל? תסתלק!‬
‫אקרא לך כשהאימון שלי יסתיים.‬ ‫-בסדר, בן.‬
‫תקשיבי, אחותי. את מתרגזת כשאני אומר את זה,‬
‫אבל הוא לא נורמלי.‬
‫אולי כדאי שתיקחי אותו לרופא.‬
‫למה אתה מדבר ככה, עזיז?‬
‫אם הוא יהרוג אחד מאיתנו, הוא לא ילך לכלא‬
‫כי הוא ילד.‬
‫אנחנו נהיה הקורבנות.‬
‫על מה אתה מדבר כל כך מוקדם בבוקר, עזיז?‬
‫אתה מעציב אותי.‬
‫הוא ממש מחבב אותך. הוא מדבר עליך כל היום.‬
‫אל תדבר ככה.‬
‫הוא ילך לבית הספר בשנה הבאה, נכון?‬
‫נכון. ‬
‫אני באמת לא יודעת איך אוכל‬ ‫לשלוח אותו לבית הספר.‬
‫את יכולה לשלוח אותו לפנימייה.‬ ‫-הוא רק ילד.‬
‫אולי בדרום מזרח המדינה?‬ ‫-אין מצב!‬
‫אנשים אומרים שקארס היא עיר נהדרת.‬
‫יש כל כך הרבה מקומות מדהימים.‬ ‫חורבות אני וכדומה.‬
‫או שאולי הוא יכול לעבוד בתעשיית הרכב.‬
‫הוא יסתגל במהירות.‬ ‫-עזיז, השתגעת?‬
‫לא יכולתי אפילו לשלוח אותו לגן.‬
‫אין מצב!‬ ‫-לא?‬
‫לעולם לא!‬
‫למה את שותקת, קאמוש?‬
‫תקשרנו יפה מאוד.‬
‫אפילו המוות לא יכול היה להפריד בינינו,‬ ‫מה קרה לנו?‬
‫מה קורה שם?‬
‫מה?‬
‫את יוצאת עם מישהו?‬
‫היינו שותפים לחיים במשך שנים רבות.‬
‫את יכולה לספר לי הכול.‬
‫כלומר…‬
‫זה מתוך רוע לב?‬
‫זה בגלל גברת וילדן?‬
‫לא רציתי לעשות משהו ללא ידיעתך.‬
‫מה הייתי אמור לעשות?‬
‫לא הסתרתי ממך דבר.‬
‫לא כשהיית בחיים ולא אחרי מותך.‬ ‫עשיתי משהו לא בסדר?‬
‫קאמוש היקרה.‬
‫- "אתה צריך להיות נחוש כדי להשיג משהו."‬ ‫אילון מאסק -‬
‫תזמין את החברה שלך.‬
‫מה?‬
‫כלומר, לסקי. אתה נמצא אצלי.‬
‫היא יכולה לבוא איתנו לסקי.‬
‫לא, אחי.‬
‫היא לא תבוא.‬
‫בילית טוב אתמול בלילה?‬
‫זה היה ממש מדהים.‬
‫תודה רבה.‬
‫רציתי לשאול אותך משהו.‬
‫אתה יוצא לסקי עם אייביקה מחר.‬
‫נוכל להיות…‬
‫בבית שלך?‬
‫הבית שלך יהיה ריק בכל מקרה, נכון?‬
‫נכון?‬
‫אחי?‬
‫אחי.‬
‫כמובן. בטח.‬
‫איזה איש מוזר אתה, אחי.‬
‫למה?‬
‫כלומר, אני לא יודע.‬
‫מה?‬
‫אתה מבלה עם בחורה, אבל אין בלגן.‬
‫אה! טוב…‬
‫אני עובד בצורה חלקה.‬
‫כל כך חלקה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫צ'אנר. מה קורה?‬
‫בסדר, דוד. מה אתה עושה?‬ ‫-כלום. עבודה וכאלה.‬
‫אני מתכוון, מה עשית שם?‬
‫כלום.‬ ‫-"כלום"?‬
‫כן.‬
‫כלומר…‬
‫סתם הסתובבתי.‬
‫אתה פשוט מסתובב בחדר של ההורים שלי?‬
‫רק העפתי מבט.‬ ‫-רק העפת מבט?‬
‫כן.‬
‫העפת מבט בחיים הפרטיים של ההורים שלי?‬
‫מה אתה חושב שאתה עושה?‬
‫מה? מי אתה חושב שאתה?‬
‫בוא הנה.‬
‫לאן?‬ ‫-בוא איתי.‬
‫לאן?‬ ‫-קדימה.‬
‫אימא!‬ ‫-צ'אנר.‬
‫תוציא את זה משם.‬
‫למה?‬ ‫-תוציא את זה. קדימה, דוד.‬
‫אני לא מצליח להגיע. קדימה.‬
‫טוב, תן לי את זה.‬
‫מי לעזאזל אתה חושב שאתה?‬
‫זה כל כך חסר כבוד!‬ ‫-מה?‬
‫צ'אנר! אחותי!‬
‫אחותי! בואי הנה!‬
‫קמורן.‬
‫מה שלום קאמוש שלי?‬
‫קנית את זה?‬
‫ראיתי את הבחור הזה.‬
‫הבחור בקומה הראשונה.‬
‫מה היה שמו של הבחור המפחיד?‬
‫הוא אמר, "אשתך…"‬
‫ארביל.‬ ‫-מה?‬
‫קנית את זה?‬ ‫-לא. הרוקח לא היה שם.‬
‫לא רציתי להתרועע יותר מדי עם העוזרת שלו.‬
‫ואז…‬ ‫-איפה השקית?‬
‫ובכן… איזו שקית?‬
‫לא חזרת הביתה עם שקית? שמעתי את הרעש.‬
‫קניתי יוגורט במכולת.‬
‫לא נשאר יוגורט.‬
‫מר ארביל, אפשר ללכת?‬
‫בטח, יקירה. תודה.‬
‫גברת קמורן, נתראה מחר.‬
‫לילה טוב לשניכם.‬ ‫-לילה טוב. נתראה בבוקר.‬
‫ארביל.‬ ‫-מותק.‬
‫רוצה מרק?‬
‫רגע, חכה רגע.‬
‫ארביל.‬ ‫-כן, יקירתי?‬
‫תהרוג אותי, מותק.‬
‫קמורן, אל תגידי את זה, בבקשה.‬ ‫אל תדברי ככה.‬
‫פשוט תעשה את זה.‬
‫אל תעשי את זה, קמורן. מה אעשה בלעדייך?‬
‫הספיק לי.‬
‫תקשיבי, התרופות בלבלו אותך.‬
‫אני אדבר עם הרופא מחר. קדימה.‬
‫אני אביא לך את המרק. את מזיעה, יקירתי?‬
‫אז אחליף לך בגדים.‬
‫רק רגע, חכי שנייה.‬
‫אוי, קאמוש היקרה שלי.‬
‫עכשיו בואי נאכל את המרק הזה.‬
‫קדימה, יקירתי.‬
‫פתחי את הפה.‬ ‫-ענ…‬
‫ענ…‬ ‫-מה?‬
‫ענבים.‬ ‫-מי זה?‬
‫אני רוצה ענבים.‬ ‫-איזה ענבים?‬
‫ענבים שחורים.‬
‫קמורן, איפה אמצא ענבים‬ ‫בתקופה הזאת של השנה?‬
‫אתה יכול למצוא אותם.‬ ‫-אני לא יכול, מותק. איפה?‬
‫ענבים שחורים? בתקופה הזאת של השנה?‬ ‫מה קורה?‬
‫אני משתוקקת לזה.‬ ‫-מה? בסדר.‬
‫אחפש אותם מחר, כשהאחות תגיע.‬
‫עכשיו.‬
‫בבקשה, קמורן.‬ ‫איך אוכל למצוא ענבים שחורים בשעה כזאת?‬
‫אני ממש משתוקקת אליהם.‬
‫במכולת ליד הבית הישן של ההורים שלי‬ ‫בטח יש ענבים.‬
‫ההורים שלך? בקורוצ'שמה?‬ ‫המכולת ליד המסגד?‬
‫קמורן, השתגעת? בשעה כזאת…‬
‫להשאיר אותך לבדך בשעה כזאת?‬
‫אני אחפש אותם מחר, כשהאחות תגיע.‬
‫פתחי את הפה.‬ ‫-עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫סע בחזרה.‬ ‫סע בחזרה למקום שבו אספת אותי! מהר!‬
‫מהר!‬
‫אוי! קמורן!‬
‫קמורן!‬
‫- אדיל סוילו‬ ‫שנשמתו תנוח בשלום -‬
‫לא ככה, ארביל.‬ ‫אתה צריך לנגב את זה במטלית רטובה.‬
‫ארביל! אל תעמוד שם, לך לשירותים,‬
‫קח את הבד שעל מכונת הכביסה והרטב אותו.‬
‫נגב את זה היטב.‬
‫קדימה.‬
‫קמורן?‬
‫בחיי!‬
‫כן, דיברנו איתו קצת, נכון, צ'אנר?‬
‫אני שמח מאוד לפגוש אותך. ‬ ‫תרצה לבוא ולדבר איתי מתישהו?‬
‫נראה, דוקטור. אני לא יכול להבטיח.‬ ‫אני לא רוצה להיות הבחור הזה. נראה.‬
‫כן.‬
‫עכשיו אדבר עם ההורים שלך.‬ ‫יש שם כמה ספרים שאולי יעניינו אותך.‬
‫אין לך טאבלט או משהו?‬
‫איזה ספר, אחי?‬
‫כן.‬
‫מר ריזה, גברת רויה.‬
‫אני רוצה לתת לכם חדשות טובות, אבל לצערי‬
‫זה נראה די חמור.‬
‫מה יש לו, אדוני הרופא?‬
‫צ'אנר הוא…‬
‫לצערי…‬
‫אידיוט.‬
‫זה בסדר, יקירתי.‬
‫אנחנו לא רואים את זה‬ ‫לעתים קרובות בגיל כה צעיר.‬
‫בדרך כלל זה לא קורה עד גיל ההתבגרות.‬
‫זה מתחיל בגיל בית הספר.‬
‫זה נטמע באופי שלהם‬ ‫דרך חשיפה לתרבות הפופולרית.‬
‫אז…‬
‫עד כמה המחלה מתקדמת, דוקטור?‬
‫אי אפשר לעשות כלום?‬
‫אני רוצה לעודד אתכם,‬
‫אבל למרבה הצער, התסמינים מפחידים.‬
‫הוא מקלל כל הזמן.‬
‫הוא חכמולוג. אני מצטער.‬
‫לרוע המזל, הוא אידיוט ארור,‬
‫למרות גילו הצעיר.‬
‫- מצלמה 1 -‬
‫קמורן.‬
‫גברת וילדן הגיעה.‬
‫אני לא יודע מה היא רוצה.‬
‫איך היא הייתה יכולה… מעניין.‬
‫זו האישה שסיפרתי לך עליה.‬
‫מה נעשה?‬
‫קאמוש?‬
‫גברת וילדן?‬
‫הכנתי לך מרק.‬
‫מרק ציר עצמות.‬
‫דיברו עליך במשרד.‬
‫אתה הולך, נכון?‬
‫אתה הולך?‬ ‫-לאן?‬
‫לחיים שלאחר המוות. אני טועה?‬
‫אה, נכון. כן, את צודקת.‬
‫אני עומד למות.‬
‫תנוח בשלווה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫נראה. הרופאים אומרים שאמות בסביבות יוני.‬
‫לא אוכל להציע לך דבר.‬
‫זה מוקדם מדי.‬ ‫-מה נעשה? זה מעשה האל.‬
‫לא, לגבי ההצעה.‬
‫אפשר להיכנס קודם?‬
‫סליחה. כמובן. אני כל כך מצטער. היכנסי.‬
‫תיכנסי, בבקשה.‬
‫אלך לחלוט תה במהירות.‬ ‫-אני לא יכולה לשתות תה שנחלט במהירות.‬
‫זה עושה לי בחילה.‬
‫והוא גם לא טעים.‬
‫כשהוא רותח, צריך להנמיך את עוצמת החום.‬
‫כל אחד אומר משהו אחר.‬
‫אבל צריך להרתיח במשך 18 דקות.‬ ‫-נכון?‬
‫אבל אם הקנקן קר…‬
‫אתה צריך להרתיח במשך 25 דקות.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא אשאר הרבה זמן.‬
‫לא אגזול מזמנך.‬ ‫-כן.‬
‫אתה הולך לישון?‬
‫לא, עדיין לא.‬
‫עמדתי ללכת למטבח להביא מים.‬
‫טרחת כל כך למעני.‬
‫טוב… שוב תודה רבה.‬
‫ארביל.‬
‫קמורן.‬
‫כוס מים לא תספיק.‬
‫היא הביאה לך מרק.‬
‫תביא לה משהו מהמאפייה שמעבר לפינה.‬
‫תקנה לימונדה.‬
‫קמורן,‬
‫תגידי לי אם את מודאגת. אני אסביר לה.‬
‫לא ידעתי שהיא תבוא.‬
‫אל תעשה את זה! זה יהיה מאוד לא הולם.‬
‫קדימה, יקירי.‬
‫תקשיב לי. לך ותקנה ביסקוויטים‬
‫ועוגיות מלוחות.‬
‫ותוציא את ערכת התה שהבאנו מאמריקה.‬
‫אל תשים אותה עם קופסת המאפים.‬
‫אוי, קמורן. השתתקת, ועכשיו את מדברת.‬
‫בבקשה.‬
‫תסלחי לי לחמש דקות, גברת וילדן?‬
‫אחזור בקרוב.‬
‫מה קורה, מר ארביל?‬
‫רק לחמש דקות. תרגישי בבית.‬
‫אמרתי חמש דקות,‬
‫אבל זה עלול לקחת קצת יותר זמן.‬
‫זה עלול לקחת שבע או שמונה דקות.‬ ‫עשר לכל היותר.‬
‫אתייחס לזה כעשר.‬
‫בואי נגיד 12. המעלית מקולקלת.‬ ‫אני אעלה ארבע קומות ברגל.‬
‫אנחנו צריכים ל…‬ ‫-אחת עשרה?‬
‫אני לא יודע איך אעמוד מולך‬ ‫אם אפר את הבטחתי, גברת וילדן.‬
‫וילדן.‬ ‫-מה אמרתי?‬
‫אמרת גברת וילדן.‬
‫אתה לא צריך להגיד "גברת".‬
‫כן.‬
‫אני אצעק בכיכר טקסים.‬
‫והוא אמר, "אתה צריך להוריד 5,000 לירות."‬
‫ואז אמרתי, "אם אתה לא רוצה,‬ ‫אל תקנה אותה."‬
‫נכון?‬
‫היא נקייה. אין לה שריטות.‬ ‫אין לה היסטוריה של תאונות.‬
‫והוא אמר "אתה צריך להוריד 5,000 לירות."‬ ‫הוא אמר, "ידיות הדלת לא מקוריות."‬
‫אם היה אפשר למצוא את הידיות המקוריות…‬
‫הספירה מתחילה כשאתה יוצא?‬
‫איזו ספירה?‬ ‫-של השתים עשרה דקות.‬
‫אה, נכון. כן, סליחה.‬
‫תהיי קשוחה אליו כמה שתרצי, גברת.‬
‫אתה רוצה משהו נוסף?‬
‫לא. שמת את הלימונדה, נכון?‬
‫היא בבקבוק הפלסטיק. אז זה לא יישפך.‬
‫אין שום בעיה. עוגה, לימונדה…‬
‫אתה רוצה נרות?‬
‫מה?‬ ‫-אתה רוצה נרות?‬
‫לא. בבניין יש גנרטור.‬
‫יום טוב.‬
‫אני מקווה שלא חרגתי מ-12 הדקות.‬
‫גברת וילדן?‬
‫תתביישי לך!‬
‫את מתה, אבל את עדיין מתנהגת כמו ילדה.‬
‫אפילו ילד לא היה עושה את זה.‬
‫אני לא מסתיר ממך כלום.‬
‫כלומר… סיפרתי לך, נכון?‬
‫אמרתי, "אני מחבב את גברת וילדן."‬
‫לא אמרתי לך?‬
‫אל תעשי את זה, בבקשה. אני עייפה.‬
‫אני מותש.‬
‫כלומר, אם את מתנהגת ככה…‬
‫טוב, את לא מדברת, אבל למה את עוצמת עיניים?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫קאמוש.‬
‫השיר שלנו מתנגן.‬
‫אוי, קאמוש.‬
‫אני כבר לא מבין כלום.‬
‫כן, את לא מדברת, אבל תראי לי את הדרך,‬
‫תני לי סימן, תעשי משהו.‬
‫למען השם! איך אוכל לפצות אותך? איך…‬
‫איך אוכל להגיע אלייך?‬
‫בבקשה, תני לי סימן, קאמוש.‬
‫"יש עוד אפשרות אחת‬
‫האם היא המוות, לדעתך‬
‫תגידי לי יקירתי, מה את חושבת‬
‫יש עוד אפשרות אחת‬
‫האם היא המוות, לדעתך‬
‫תגידי לי יקירתי, מה את חושבת‬
‫להתאחד איתך זה יקום אחר‬
‫את מצדיקה כל הקרבה‬
‫להתאחד איתך זה יקום אחר‬
‫את מצדיקה כל הקרבה‬
‫את מצדיקה כל הקרבה"‬
‫אתה עסוק?‬
‫אני קצת עסוק, אבל…‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. אני אקפוץ אחר כך.‬
‫תן לי לחבק אותך.‬
‫כלומר…‬
‫אתה תדאג לעבודה שלך…‬
‫ואני אבוא אחר כך.‬
‫אעשה את זה אחר כך, אין בעיה.‬
‫אם יש משהו שאוכל לעשות,‬ ‫נוכל לטפל בזה ביחד.‬
‫אתה צעיר מדי.‬
‫אתה רק ילד.‬
‫זה לא הולם?‬
‫בדתות מונותאיסטיות, כן.‬
‫דתות?‬
‫אני מאחל לך ולאהוביך‬ ‫חיים ארוכים ובריאים, עזיז.‬
‫מה?‬
‫בחלום שלי.‬ ‫-בחלום שלך?‬
‫אמרת משהו כזה בחלום שלי.‬
‫ראית אותי בחלום שלך?‬
‫לא, היו גם אחרים, אבל…‬ ‫-זה בסדר.‬
‫ובכן, לא אעכב אותך, אם כך.‬
‫תטפל בעבודה שלך.‬
‫טוב, קפצתי רק לרגע.‬
‫כל הכבוד, עזיז. עשית עבודה טובה מאוד.‬
‫כן.‬
‫בסדר, נהיה בקשר.‬
‫ובכן…‬
‫בכל מקרה, נתראה אחר כך.‬ ‫-עזיז.‬
‫כן?‬
‫הבריאות קודמת…‬ ‫-לכול.‬
‫כן, כבר אמרת את זה.‬
‫בחלום שלך?‬ ‫-לא. מול הדלת, ככה.‬
‫עשיתי עבודה טובה.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫להתראות.‬
‫כל הכבוד לי.‬
‫-קמורן צ'ינאר‬ ‫שנשמתה תנוח בשלום -‬
‫הוא איננו.‬
‫הוא רצה זאת.‬
‫הלוואי שהוא היה רוצה משהו אחר.‬
‫- עזיז -‬
‫עזיז היקר,‬
‫עכשיו כשאתה קורא את המכתב הזה,‬
‫אני בטח איננו.‬
‫הבית שלי עכשיו שלך.‬
‫תמיד רצית מקום שבו תוכל להיות לבד.‬
‫זה מקום שבו אתה יכול להיות לבד.‬
‫נשארתי לבד בבית הזה עשר שנים.‬ ‫עכשיו אתה תישאר.‬
‫ותראה את אמך…‬
‫למה הכנסת את זה לשם, ארביל?‬
‫אולי לא הייתי פותח את המגירה במשך חודשים.‬
‫אחי.‬
‫וואו.‬
‫הוא איננו, מה?‬
‫כן.‬ ‫-זה ודאי?‬
‫קח, אחי.‬
‫זה שלך.‬
‫מה זה?‬
‫המפתחות לבית שלי. מה אתה עושה הערב?‬
‫אם תרצה לבלות שם, אני אצא.‬
‫אתה יכול לבלות שם. או ביחד…‬
‫תודה רבה.‬
‫אבל זה כבר לא הכרחי.‬
‫מה?‬ ‫-כלומר…‬
‫אני לא אבוא אליך יותר.‬
‫אגב, אני ממש אסיר תודה.‬
‫למה?‬
‫פתחת בפניי את הבית שלך.‬ ‫-לא. כלומר, למה? מה קרה?‬
‫טוב, נפרדתי ממנה.‬
‫לא תבוא שוב?‬
‫לא.‬
‫לעולם לא.‬ ‫-כן.‬
‫אתה אומר שזה נגמר.‬
‫אילו חיים יפים!‬
‫- עזיזים -‬
‫- עזיז אידיוט מצחיק -‬
‫- עזיז רוקד מצחיק -‬
‫- ריקוד מצחיק מאוד 3 -‬
‫- העלה סרטון -‬
‫- טוען #עזיזים -‬
‫עזיז היקר,‬
‫עכשיו כשאתה קורא את המכתב הזה,‬
‫אני בטח איננו.‬
‫הבית שלי עכשיו שלך.‬
‫תמיד רצית מקום שבו תוכל להיות לבד.‬
‫זה מקום שבו אתה יכול להיות לבד.‬
‫אם תשאל אותי, אל תהיה כל כך לבד.‬ ‫אתה יכול להיות לבד, אבל לא יותר מדי.‬
‫אם אתה רוצה להיות לבד, תהיה לבד,‬
‫אבל לא יותר מדי.‬
‫אתה יכול להיות לבד לזמן מה.‬ ‫למשל, עשרה ימים.‬
‫או 15 יום.‬
‫לא משנה כמה, זו בחירה שלך.‬
‫אתה יכול להיות לבד עשרה ימים או 20 יום.‬ ‫או אולי חודש.‬
‫אופטימלי. אתה יודע למה אני מתכוון?‬
‫זו דעתי האישית. זו החלטה שלך.‬
‫אבל אני לא רוצה להתערב בחייך.‬
‫אני רק אומר. אתה תחליט.‬
‫יש קופסת ממתקים על שולחן הקפה בסלון.‬
‫תאכל את הממתקים ותזכור אותי, בסדר?‬
‫כלומר, כשאתה לא רוצה להיות לבד.‬
‫תפתח את קופסת הממתקים.‬
‫זה עזיז.‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה. אז איפה השרשרת?‬
‫אמרת שלעולם לא תוריד אותה.‬
‫הנה היא! למה גרמת לי לשאול 40 פעם?‬
‫אני ממש אוהבת את השרשרת הזו‬ ‫והיא מתאימה לך מאוד.‬
‫אל תוריד אותה לעולם, בסדר?‬ ‫לא רק כי אני רוצה,‬
‫אלא כי אתה רוצה בעצמך. אם אתה מתכוון ל…‬
‫אני מיובשת.‬
‫שנשתה משהו?‬ ‫-בסדר.‬
‫התכוונת להגיד לי משהו.‬
‫קדימה, תגיד לי במה מדובר. אני מקשיבה.‬
‫עזיז!‬
‫תרגום כתוביות: יפעת גריצמן‬