Tidligere på Big Shot...
Vi har en stor kamp.
Carlsbad er det eneste som står mellom oss og DII.
Moren min ringte.
Hun vil at jeg skal gå på en privatskole neste år.
Det er i Wisconsin.
-Jeg kan ikke dra tilbake. -Det skal du ikke.
UCSB har en ledig hovedtrenerjobb.
De vil bli knust av nyhetene dine.
Hva om Jake er en spion?
Og han bruker Olive til å stjele spillstrategiene våre?
Jeg vet at du ikke er min ekte mor.
Du må høre Angels side av saken fra henne.
Noe er tydeligvis på gang.
Han og Holly hvisket om noe.
Ja, blir spennende å være med college-spillere igjen.
Han planlegger å dra.
Vi er fokuserte på å slå Carlsbad.
Du er fokusert på å forlate oss.
Svikter familie og vennskap for makt og posisjon!
-Ser ut som hun vet det. -Marvyn?
Kan du se deg selv? Folkemengdene, støyen.
Det er her du hører til.
Skal vi ringe agenten din? Snakke om en avtale?
Kujon!
Du er fjolset!
Slik ender den blodige tyrannen.
Svikter familie og vennskap for makt og posisjon!
Havlicek stjal ballen! Det er over.
10 % innkommende samtale
Havlicek stjal ballen! Det er over.
Er det ikke litt tidlig, Sam?
Det er aldri fot tidlig for gode nyheter.
Tilbudet fra UCSB kom.
Noen småting å jobbe med, men det ser bra ut.
Gratulerer, Marvyn
Du skal gå fra videregående til college.
Ja, det er flott.
Hva, er det alt jeg får?
Nei, "Sam, du er en trollmann"?
Ikke engang "Takk, Sam, for å oppfylle drømmene mine"?
Nei, alt det der. Alt det, Sam.
Setter pris på det. Våknet nettopp.
Du tviler vel ikke, gjør du?
Nei, selvsagt ikke.
For dette er alt du har ønsket,
og det kommer ikke til å skje igjen.
Jeg vet det. Jeg er glad.
Du skjønner det, ikke sant? At dette ikke kommer til å skje igjen?
I alle fall ikke med meg.
Jeg skjønner, Sam. Takk.
La oss... La oss bli ferdige og signere.
Bra, det var det jeg ville høre.
Gratulerer, min venn.
Du er i ferd med å nok en gang offisielt bli en...
-Du snakker vel ikke til meg. -Faktisk har jeg mye å si.
Hvorfor sa du det ikke?
Fordi jeg ikke ville gjøre deg opprørt før jeg visste at UCSB var garantert.
Ok. Så du visste at jeg ville bli opprørt.
Plager ikke det deg?
Selvfølgelig.
Ville bare ikke si det før det var sikkert at det skulle skje. Det er alt.
Er det sikkert?
Ja.
Ja, det er...
Jeg er aldri en del av disse avgjørelsene.
Du bare kunngjør dem, så må jeg leve med dem.
Vel, det er sant. Men...
Du vet hvor krevende jobben min er, og jeg gjør den for deg.
Slik at vi kan ha et fint hus og du kan gå på en fin skole...
Nei. Pappa, du gjør det fordi du elsker å være trener.
Det er drømmen din.
Husene og skolene er fine, men jeg ville heller hatt deg.
-Det har du nå. -Og nå drar du.
Med deg. Vi drar sammen til Santa Barbara. Du...
Vi finner en bra skole, du vil møte nye venner.
-Det er vakkert der... -Men jeg må forlate de jeg...
Jeg vil ha et ord med i avgjørelsene som påvirker livet mitt.
Men nok en gang dikteres livet mitt av ditt.
Det er Lucas.
Emma, det er ikke...
Greit! Kom igjen!
Ok, vis meg store hender! Opp med de hendene!
Niks, du må være tøffere enn som så mot Carlsbad.
-Greit, jenter. Kom hit. -Hører dere noe?
Det er som en flue som summer eller en rotte i veggene.
Sirisser, kanskje.
Vi leker den leken, hva? Ok.
Jeg skal snakke, så kan dere late som dere ikke lytter.
Jeg vet at dere er opprørte. Bare vær sinte på meg.
Dere straffer dere selv om dere lar det stoppe dere fra å slå Carlsbad.
Seieren er fortjent.
Vel, vi skal slå Carlsbad med Holly som trener.
Ja, slik hun var forrige gang vi slo dem.
Dette er nytt for meg. Jeg...
Greit, treningen er over. Kom igjen.
-Vi har nettopp begynt. -Er over.
Trener?
Dere hørte trener Korn. Treningen er over.
Kom igjen. Gå.
Hva er i veien med dem?
DII-seieren er for dem, ikke meg.
Noen ganger føles det annerledes her oppe enn her.
Om vi ikke er synkroniserte, slår vi ikke Carlsbad.
Når vi snakker om det har jeg noe å fortelle deg.
Huff. Jeg vil ikke like dette, hva?
Jeg vet ikke.
Trener McCarthy ringte meg.
Hun skal pensjonere seg når året er omme,
og hun syns at jeg vil være en god erstatning.
Jeg vet ikke. Ville ikke stolt på henne.
Hun er en snik.
Du har rett. Hun prøver sikkert å manipulere meg,
slik at hun får en fordel i kampen.
-Ja. -Men, jeg vet ikke. Dette var...
-Hva? Raust, selv for henne? -Ja.
Og hva om det er ekte?
I den siste kampen sa hun at jeg var en virkelig god hovedtrener.
Hun har rett.
Holly, om dette er ekte bør du ta den.
Bare vær forsiktig.
Jeg er en stor jente.
Skal du ikke be meg om å unnskylde til jentene?
Nei.
Hvordan kan han tro at vi vil spille for ham etter han forrådte oss?
Spiller ingen rolle, for vi spiller ikke for ham.
Jeg tror ikke han mente å såre oss.
-Det vil jeg vil snakke om. -Spillmønsterboka mi er borte!
Ok. Ikke få panikk.
Kanskje du glemte den hjemme.
Nei, har den alltid i bagen. Den er ikke her.
Når så du den sist?
Vet ikke. Tror jeg leste i den før Emmas teaterstykke.
-Ok, så du har sikkert bare mistet den. -Eller så tok Jake den.
Nei. Det gjorde han ikke.
Hvorfor ikke? Fordi du liker ham,
så kan han umulig ha gjort nøyaktig det samme han har gjort mot oss før?
Visste det! Sa til og med at han kunne være en spion.
-Husker du? -Hvorfor ville han gjøre det?
Fordi det er slik Carlsbad gjør det.
Trener McCarthy ba oss aldri spesifikt om å gjøre ting. Men jeg...
Ja, du visste at hun ville det.
Det er en kultur hun skaper.
Holly, tror du virkelig han gjorde det?
Jeg vet ikke.
Jeg tror det er en mulighet.
Ja, en sterk mulighet.
Herregud.
Han brukte meg.
Greit. Ikke vær for tøff mot deg selv.
-Kanskje bare litt. -Fordi vi advarte deg.
Dette er grunnen til at vi skal knuse dem i kampen.
Skal banke dem så hardt
at mødrene deres ikke gjenkjenner dem i likhuset.
Mouse.
De kan ikke slippe unna med dette.
Det kan de om de har boka vår.
Vi trenger spillmønstrene.
Holly kan skrive dem. Hun er treneren vår.
-Nei, jeg trener dere ikke. -Hva?
-Det må du. -Vi kan ikke la en forræder trene oss.
Ok, hør. Jeg vet at han har opprørt dere.
Men han tok et valg. Et personlig valg.
Han tok en avgjørelse som er rett for ham.
Han er fremdeles treneren deres.
Om dere ikke har en trener, må dere trekke dere.
Jeg trener dere ikke. Ok?
Dere bestemmer.
Der er min lysende ingénue.
-Hei, miss Goodwyn. -Du var briljant i går kveld.
Jeg har sjeldent sett noen våkne til live så vibrant foran et publikum.
Den opptredenen. Så ekte. Så rå.
Du var inspirert.
Ja. Av faren min.
Hadde kanskje trodd du skulle si meg.
Men han må ha gjort litt av et inntrykk.
Jeg vil gjerne vite hva han sa.
At han tar en jobb på UCSB og må forlate Westbrook neste år,
og det må jeg også.
Jeg må komme meg til timen.
Vent, skal han...
Skal han virkelig dra?
-Han sa det vel ikke til deg heller. -Nei.
Det gjorde han ikke.
Ja. Det er bare... Det er slikt han gjør, og...
Nå må jeg forlate det eneste stedet jeg noensinne har...
-Beklager. -Nei, kjære. Kom hit.
Kom hit.
Hei, hør på meg.
Det kommer til å gå bra med deg.
Ok?
Du tror at Carlsbad stjal spillmønsterboka vår?
Det er min feil.
Ikke egentlig. Det er faktisk Olives feil.
Kan ikke du kutte ut, for en gangs skyld?
-Det kan ha vært McCarthy. -Virkelig?
Hun gjør slike triks, klusser med hjernene...
Pluss, en gjeng med Carlsbad-elever har trakassert Samantha.
-Prøvd å få henne til å slutte. -Hva?
Trakassert deg? Hvordan?
De har ringt meg, for det meste postet fæle greier på mine sosiale medier.
Vel, det er... forferdelig.
Er det derfor du har latet som om ankelen er skadet?
Ja.
-Vent. Hvordan visste du det? -Fordi du teipet feil fot.
To dager på rad.
Hør på meg. Aldri gjør det mot lagkameratene dine igjen, ok?
Har du latet som hele tiden?
Ja. Jeg er lei for det.
-Jeg sverger på at jeg skulle spille. -Det skal du. Vi trenger deg.
Og...
...hva annet trenger dere.
-En ny spillmønsterbok. -En ny bok.
Noe annet?
Første gang, andre gang...
Greit.
-En trener. -En trener.
Ok. La meg se om jeg har forstått.
Dere trenger noen som skriver en spill- mønsterbok, og vil at jeg skal trene dere?
Ja, trener.
Jeg hørte bare ett "Ja, trener".
Ja, trener.
Bedre. Betyr det at dere liker meg igjen?
La oss bare si at vi ikke liker Carlsbad bedre enn deg.
-Bra. Jeg kan leve med det. -Ja?
Kom dere ut. Jeg må jobbe med den nye boka. Kom igjen, stikk.
Så, Ms. McCarthy, hva?
Det er... Det er ikke bra, hva?
-Dårlige nyheter for deg, mener jeg. -Vet det.
Om hun er ærlig om å virkelig ville ha deg dit...
Er det et miljø du vil være i?
Det er miljøet jeg vil forandre.
Da du sang den sangen til dolken, følte jeg at jeg var dolken.
Du er en stjerne, Harper.
Du også, Carolyn.
Nei, Louise er det.
Og kanskje Samantha.
Jeg er bare den femte beste.
-Vær så god. -Vel... Takk.
Du er nummer én for meg.
Ja, for deg. Bare deg.
-Alle syns du er en stjerne. -Fordi jeg er det.
Men alt alle snakket om i dag var henne.
Ikke til meg.
Selv mor omfavnet henne.
Mor er ikke en klemmer.
Først prøver hun å stjele rollen min,
-og nå prøver hun å stjele m... -Stopp.
Hun prøver ikke å stjele moren din.
Jøss.
Du sa "stopp" og jeg stoppet.
Du er den eneste som har klart det.
Emma går gjennom mye nå.
Vil du høre om det?
Fra deg?
Klart. Fortell.
Så, det er avgjort?
Ser slik ut.
Jeg prøvde å snakke ham fra det, men...
Foreldre er egoistiske. De gjør alltid det de vil.
Men om du ikke kan endre ting, kanskje prøv å gjøre det beste ut av dem.
Hvordan? Jeg må velge mellom moren min i Wisconsin og faren min i Santa Barbara.
Vel, Santa Barbara er ikke så langt. Jeg har en bil.
Takk.
Faren din elsker deg virkelig.
Du er skikkelig heldig.
Ting kunne vært mye verre. Stol på meg.
Ja. Jeg stoler på deg.
Og du har rett. Det er bare... Hvorfor må det alltid handle om ham?
Fordi du er den som er sterkest.
Du kan takle det.
Ja. Det er bare at noen ganger vil jeg ikke være den sterkeste.
Jeg elsker deg, Emma.
Jeg elsker deg også.
Jeg syns du er talentfull.
Og jeg vet hva du går gjennom.
Du er ikke alene.
Jeg vil støtte og hjelpe deg, om jeg kan.
Bra jobba, Harper.
Takk, Carolyn.
Jøss.
Takk, Harper. Og Mouse.
Greit. Da sees vi på forestillingen i kveld.
Ok.
Hun sa ikke at jeg var talentfull.
Er det deg, D?
Trodde du ikke kunne komme før neste helg.
Jeg ville... Jeg måtte treffe deg.
Vi har mye å snakke om, hva?
Ja, på en måte.
Jeg skal la dere være i fred.
Christina sa hvor sint du var da du fant det ut.
Jeg var i sjokk.
Men jeg er ikke sint lenger, jeg bare...
Jeg vet ikke hva det betyr. Alt er det samme, men annerledes.
Jeg vet det, kjære.
Det finnes ingen enkle svar.
Christina fortalte mesteparten av historien, men du må ha spørsmål,
så her er jeg.
Hvordan møtte du ham?
Var dere forelsket? Ble dere gift?
Vi møttes på en skoledans.
Jeg elsket ham fordi jeg var seksten.
Vi giftet oss aldri.
Kan jeg møte ham?
Kjære, jeg aner ikke hvor den mannen er.
Skulle du noensinne fortelle meg sannheten?
Sa til meg selv at jeg skulle, når tiden var inne.
Men tiden var aldri inne.
Fordi jeg var redd.
Jeg er lei for det.
Jeg er lei for at jeg ikke sa det.
Men jeg er ikke lei for det som skjedde.
Jeg så livet søsteren min og mannen hennes ga deg, og...
Det var bedre enn noe jeg kunne gi.
Det var vel litt skam involvert.
Men sannheten er at jeg ikke var klar for å få et barn da.
Hva med nå?
Jeg har allerede ett.
Skrekken for det blanke pergamentet.
Bill Shakespeare og jeg har møtt den demonen mange ganger.
Skrivesperre?
Jeg bare prøver å finne på noen spillmønster for Carlsbad-kampen,
men jeg vet ikke, jeg bare...
Dårlig samvittighet for å dra?
Beklager, jeg skulle si det. Jeg var bare ikke sikker...
Nå vet du. Hva tenker du om et langdistanseforhold?
Det gjør jeg ikke.
Jeg prøvde det med Harpers far, og er singel.
Kom du bare hit for å kjefte på meg som alle andre?
Faktisk ikke. Jeg kom hit for å foreslå noe.
Ikke vær redd, ikke ekteskap.
Å, gud. Uttrykket i ansiktet ditt.
Nei, jeg vet det. Unnskyld.
Nei...
Emma vil ikke forlate Westbrook.
Jeg vet det, men hvilke andre valg har jeg?
Det finnes ett.
Hva om hun bor hos meg neste semester og fortsetter på Westbrook?
Det er veldig snilt av deg, men hvorfor ville du gjort det?
Jeg vil ikke miste ett av mine største talenter.
Som trener er jeg sikker på at du forstår.
Ja. Men det er noe annet på gang.
Hva er ordet du bruker? Undertone?
Marvyn, jeg er imponert.
Men hvorfor antar du at det er slik?
For det første kommer ikke Harper og Emma godt overens.
Jeg kan ta meg av Harper. Hun bjeffer verre enn hun biter.
Selv om jeg hater å innrømme det, er jeg først og fremst en mor.
Om Emma trenger et hjem, har hun ett hos meg.
Jeg syns hun er vidunderlig.
Jeg også.
-Bare tenk på det. -Takk. Det er veldig snilt av deg.
Ok.
Det har vært artig.
-Hvordan kan du anklage meg for det? -Er det eneste som gir mening.
Det er en million måter boka kunne ha forsvunnet på.
Din vimsete venn mistet den.
Noen stjal den som en spøk. Hun glemte den hjemme.
Ja, men det skjedde ikke, fordi du tok den.
Du hadde motiv, du hadde muligheten,
og det er ikke som du ikke har gjort slikt mot oss før.
Jeg sa jeg var lei for det. Jeg trodde vi var ferdige med det.
Det trodde jeg også.
Da er det vel slutt.
Det er ingenting jeg kan si for å overbevise deg.
Om du er uskyldig, bevis det.
Hvordan kan jeg det?
Jeg vet ikke. Finn ut av det.
Ikke noe poeng.
Du vil alltid dømme meg for den jeg var, ikke den jeg er.
Da jeg bestemte meg for å ta denne jobben og vi måtte forlate Ohio,
var ikke Marshall glad, og heller ikke ungene våre.
De snakket ikke med meg på to uker.
Stilleleken, hva?
Rart at de tror det fungerer.
Jeg nyter stillhet.
-Jeg også. -Ja?
Skål.
Jeg kan ikke tro jeg sier dette, men...
-Jeg tror jeg vil savne deg, Marvyn. -Kan ikke tro jeg hører det.
-Og George. -George.
Jeg tror ikke han ville innrømmet det,
men jeg tror at han tror dere er i ferd med å bli venner.
Noe sannhet i det?
Georges sannhet, kanskje.
Hva med Carlsbad-kampen? Dere vinner, ikke sant?
Ja.
Er du bekymret?
Jeg er ikke bekymret. Jeg har troen på deg.
Noe det ser ut til å være lite av i disse dager.
Ja.
Ja, laget er ennå sint på meg.
Se som det plager deg.
Vær så snill. De er unger.
Jentene kommer over det.
Jentene?
Jeg husker da du kalte dem X-er og O-er.
-Jeg kalte dem ikke det. -Jo, det gjorde du.
Jeg sa jo at du ville bli knyttet til jentene.
-Vær så snill. -Slutt.
Om ikke, ville de ikke vært sinte for at du drar.
Jeg lurer på.
Hva?
Hvordan du skal gjøre det?
Du er en annen person nå. Jeg vet at du tror det vil bli lett
å gå tilbake til den gamle du, men den fyren finnes ikke lenger.
Nei, han finnes.
Han finnes.
Hva?
Tenker bare på løgnene vi forteller oss selv for å klare oss.
OFFER
SLÅ CARLSBAD
JENTEGARDEROBE
Dommer?
Trener, kampen starter om ti sekunder. Dere er ute om du ikke er her.
Du kommer, ikke sant?
-Fem sekunder. Er du treneren eller ikke? -Jeg vet ikke.
-Fem. -Trener, kom igjen!
-Fire. -Vi trenger at du...
-Tre. -Trener!
-To. -Kom igjen!
Én.
Dere er ute.
Westbrook er ute. Carlsbad vinner.
-Hvem er tøffe? -Carlsbad!
Nei, jeg er treneren.
Jeg trekker meg ikke.
Det er for sent, Marvyn. Du bryr deg ikke om oss.
Hva snakker du om? Jeg er her. Jeg står rett her.
Ja. Lyver til deg selv igjen.
Du sier hele tiden at du vil dra, så dra. Dra!
Pappa? Hjelp meg.
Emma?
-Emma, er du der inne? -Jeg sitter fast.
Emma!
-Hjelp meg. Jeg sitter fast. -Emma!
-Pappa, hjelp meg! Jeg sitter fast. -Emma!
Emma!
Hjelp meg. Jeg sitter fast.
-Emma! -Hjelp meg!
Hjelp meg!
Emma!
God morgen.
Du ser trøtt ut.
Har ikke fått så mye søvn.
Jeg vet hvor gjerne du vil bli på Westbrook,
og noe har skjedd som du kanskje vil like.
Tar du ikke UCSB-jobben?
Jeg tar jobben.
Dette høres sprøtt ut, men Maggie...
Miss Goodwyn tilbød at du kan bo hos henne neste år.
Henne og Harper. Aldri i livet.
Jeg visste at du ikke ville,
men du sa at du ville være med å ta avgjørelser,
-så jeg ville... -Jeg blir med deg til Santa Barbara.
-Det er greit å forlate Westbrook? -Nei.
Men for første gang føler jeg endelig at jeg har en far.
Og jeg vil ikke miste det.
Så, om jeg må velge, noe jeg må, velger jeg deg.
Selv om det betyr å ofre alt det andre.
Er du sikker?
-Har gjort det før. Kan gjøre det igjen. -Ok.
Sees etter skolen.
Gjemmer du deg fra noen?
-Ja. Deg. -Hvordan går det med mønsterboka?
-Kanskje jeg ikke skal snakke. -Trener!
Jeg vil at du skal møte min nye mamma.
Trener Barrett, trener Korn, dette er min tante Angel.
-Hyggelig å treffe dere. -Hyggelig.
-Kom igjen. Jeg vil vise deg frem. -Gå.
Så, ja. Det er en historie der.
-Ja, vi har allerede hørt om det. -Kult.
Hun ser lykkelig ut, hva?
Å, ja. Hun elsker henne virkelig.
Angel har alltid vært det foretrukne valget.
Ja, men du vil alltid være moren.
Prøv å si det til henne.
Hun ser på meg som gammel og slitt.
Alder øker verdien, vet du.
-Han er en trøbbelmaker, hva? -Du aner ikke.
Jeg mister henne.
-Nei, det gjør du ikke. -Jeg gjør det.
I seksten år har hvert skrubbsår på kneet vært vondere for meg enn henne.
Jeg tørket hver tåre.
Leste hver godnatthistorie.
La henne. Ga henne et kyss på pannen.
Og så en dag, jeg visste den ville komme, dukket en annen opp.
Hun er en bra tante.
Men hun aner ikke hva det betyr å være en forelder.
Når hun drar tilbake til sitt ekte liv og knuser Destinys hjerte,
og det kommer hun til å gjøre, for det er slik hun er.
vil jeg ennå være der og hjelpe.
De vet ikke hva vi ofrer, gjør de?
Det er vel bare en del av jobben.
Jeg må finne dem. Ta vare på jenta vår.
Det skal vi.
Hva er det?
Ingenting.
Bare si det. Hva?
Du tenker at du er den foretrukne, ikke sant?
Du takler ikke presset.
Jeg vet ikke hva "press" betyr, ok?
Vet du hva å "feile" betyr?
Klapp igjen. Og vær klar til å hente den ut av kurven.
Klar?
Om du trenger noe, er jeg her.
Takk, trener.
Før kampen i går, som et lag, syns jeg dere hadde potensiale til å være gode.
Men etter å ha sett dere spille, skjønte jeg at dere har potensiale til storhet.
-Virkelig, trener? -Tror du vi har det?
Jeg hadde likt å være lagkameraten din.
Og jeg liker å trene deg.
Er det ok om jeg gir deg en klem?
Noen må ha leid det.
Virkelig? Har du...
Kunne ikke flytte helt hit og bo på et hotell.
Du viser ikke vanligvis mye interesse for mine greier.
Vel, jeg er her nå.
-Vil du gå ut og spise etterpå? -Klart.
Jeg elsker deg mer enn basketball noensinne vil.
Jeg elsker deg også.
WESTBROOK SIRENS SPILLMØNSTERBOK
Her er den. Rett fra trykken.
-Trodde du hadde skrivesperre. -Ble inspirert.
Her, del ut disse, vær så snill.
-Det skal jeg. -Takk.
Du ville ha meg hit?
Jeg spiller ikke for deg? Vet ikke hvorfor jeg er her.
Det finner du ut. Sett deg ned. Jeg holdt av en plass.
Greit, her er det, jenter.
Dette er stort. Vil forandre alt.
OFFERSPILLET
Offerspillet, ikke sant?
Vår beste spiller vil tvinge Carlsbad til å dekke henne med to spillere,
så ofrer hun ballen til vår nummer to.
Vår nummer to vil ofre den til spilleren de minst forventer,
og hun vil skyte.
Den som gjør all jobben og ikke legges merke til.
Den som alltid møter opp og får jobben gjort.
Nesten som hva det betyr å være en forelder, hva?
Det har tatt meg lang tid å finne ut hva det betyr å være en far.
Først trodde jeg det handlet om å forsørge, ikke sant?
Og det gjør det. Det er en del av det.
Så tenkte jeg, nei, du må tilbringe tid med barna. Det er det viktigste.
Så sa jeg nei. Disiplin. Det er det viktigste.
Disiplin. Sette grenser, regler og straff.
Og så...
Og så slo det meg.
Å være en forelder handler om å ofre.
Å ofre dine egne behov og ønsker for ditt barns beste.
Det er en livslang forpliktelse.
Og til slutt vinner du ikke et trofé eller får et banner eller en skinnende ring.
Nei.
Gevinsten, og den er verdt ethvert offer,
er å oppdra et barn som er omsorgsfull nok,
smart nok, medfølende nok
og som er kjærlig nok til å være en bedre versjon av deg.
Det er det å være en forelder betyr.
Jeg...
Jeg takket nei til UCSB-jobben.
-Hva? Er du seriøs? -Hva? Aldri i livet.
Ja, det ville ha vært riktig for karrieren min.
Det var der jeg trodde jeg ville være,
men det var galt for dere.
Galt for deg, Emma.
Og når alt kommer til stykket, innså jeg at det var galt for meg.
Jeg har alltid vært den foretrukne. Ikke sant?
Fyren i rampelyset som får all oppmerksomheten.
Og det føltes bra.
Men det føles bedre å være her.
Sammen med alle dere.
Og deg, Holly.
Og spesielt deg, Emma.
Jeg skulle skrive en ny spillmønsterbok, og det gjorde jeg.
Men jeg endte opp med å skrive en ny for meg.
-Jeg elsker deg. -Elsker deg også.
Hva glor dere på? Kom igjen. Opp med farta!
Wisconsin!
Du må holde posisjonen. Her.
Akkurat her, Olive.
Greit. Wisconsin. Kom igjen.
Ja! Bra!
-Nå sitter det! Ja! -Bra, jenter.
Du må gjøre slik. Bli stående.
Forsvareren går rundt henne, du løper til høyre, ok?
-Greit. Prøv igjen. -Her!
-Bra! Kjør på! -Ja!
Ja, Samantha. Bra!
Bra! Greit.
Ikke stopp på grunn av meg.
Dere trenger all treningen dere kan få.
Bare stoppet innom for en kjapp prat med Holly.
-Ja. -Kontoret.
Vi går til kontoret mitt.
Leit å høre at faren din inngikk forlik.
Å måtte gi fra seg alle pengene.
-Det går bra. -Ok, takk.
Bare sier at om du ikke har råd til å gå her neste år,
-er Carlsbad gratis og DI. -Nok!
Jeg...
Jeg vet det. Ikke si det. Jeg kan ikke hjelpe for det.
Hvorfor er du her? Utenom for å skremme laget mitt.
Jeg hørte ikke fra deg etter jeg ringte her om dagen,
og jeg begynte å bli litt nervøs for at du kanskje ikke trodde jeg var seriøs.
Så...
Hva er dette?
Det er en kontrakt for å trene Carlsbad neste år.
Den er signert av meg og rektoren.
Jøss.
Lønnen er generøs.
Ja, mye bedre enn du får her.
Bare se over den. Alt som mangler er signaturen din.
Vent litt.
Det står at den er gyldig i tilfelle du pensjonerer deg.
Pensjonerer du deg?
Absolutt.
Avhengig av hvordan dette blir.
Jeg kommer åpenbart ikke til å slutte med et tap mot den mannen.
Jeg skjønner.
Så, du pensjonerer deg om dere slår oss?
-Vi slår dere. -Ja?
Hvorfor er du så sikker?
Fordi du har fått laget ditt til å trakassere Samantha?
Det vet jeg ingenting om.
Men du vet om spillmønsterboka. Den dere stjal.
Ja. Om vi hadde visst mønstrene deres, ville det gjort det vanskeligere for dere.
Hva ber du meg om å gjøre her?
Jeg bare ber deg om å tenke på dette.
En lenke er aldri sterkere enn sitt svakeste ledd.
Dere har mange svake ledd utpå der.
Kan være i din interesse å bryte noen.
Jeg skjønner.
Jeg vil heller slå dere på banen.
Greit.
Bare husk...
...det er min bane.
-Hvem er tøffe? -Carlsbad!
Fiendeterritorium.
DIVISJON 1 REGIONSMESTERE
Veldig subtilt. Vi skjønner. Dere vinner mye.
Hvorfor er det tusen grader her inne?
Det er faktisk bare førtito ifølge denne termostaten vi ikke kan justere.
Det er så typisk McCarthy og hennes skitne triks.
Hun elsker å leke disse lekene.
Ja, jeg er overrasket av at det ikke er edderkopper her.
-Hva? Hun gjorde de en gang. -Herreg...
-Sirens suger! -Er varmt her.
Herregud, hvor mange er det av dem der ute?
-Høres ut som de vil ha blod. -Vårt.
-Spiller ingen rolle. -Klart det gjør.
-Vi er de på banen. -Godt poeng, Samantha.
Louise hva er standardstørrelsen for en bane? Hvor stor?
Femten ganger tjueseks meter.
Mouse, hva er omkretsen på en standard ball?
Syttito centimeter, trener.
Det er rart at samme hvor stort og skremmende dette stedet virker,
så er banen og ballen nøyaktig like store
som dere har spilt på og med hele sesongen.
Alt annet, syngingen, varmen og bannerne,
det er bare støy.
Så, la oss... Alle sammen rundt meg. Ta hverandres hender. Kom igjen.
La oss lage en sirkel.
Lukk øynene, alle sammen.
Jeg skal telle ned fra fem,
og for hvert tall vil jeg at dere skal la støyen svinne hen. Ok?
Fem.
Trekk pusten. Fire.
Tre.
To.
Én.
Stillhet.
Åpne øynene sakte.
Det fungerte bedre enn jeg trodde.
Se opp! Alle sammen ut!
Hva skjer der ute?
Unnskyld meg. Jeg skal sjekke.
Bli her, jenter.
Hva i helvete?
Løp!
Er det bier?
Kom igjen.
-Er du ok? -Ja. Er du?
Ja. Hvorfor ville McCarthy gjøre dette?
-Jeg tror ikke hun gjorde det. -Vel, hvem da?
Hei! Du gjorde dette, eller de gjorde det.
-De burde diskvalifiseres. -Du er sprø.
Disse skitne triksene er din greie, McCarthy, ikke vår.
Samme hvordan det skjedde,
om dere ikke har et sted å spille, vinner motparten.
Glem det! Vi spiller med biene om vi må!
Vi spiller ikke med biene.
Vi spiller på Westbrook.
Selvfølgelig. Det var det dere ville ha. Hjemmebanefordel.
Vi slår dere uten det.
Vi spiller på vår bane. Ingen fans, ingen triks, ingen skremming.
Bare ren basketball. Hva sier du?
Du kan kysse meg i ræva.
-Greit. -Enten det eller å trekke dere.
Jeg kommer ikke til å gi deg DII.
Vil du ha det? Du kommer til å måtte ta det.
Bra. Sees om en time.
Typisk at vår vanskeligste kamp kommer på slutten av det vanskeligste året jeg...
...vi har hatt.
Kunne ønske mammaene mine...
...eller mammaen min og tante Angel kunne ha vært der.
Men jeg forstår hvorfor treneren gjorde det han gjorde.
Det var ren basketball.
Det var et rent helvete.
Dette er vel karma for å late som jeg var skadet.
Savannah er kanskje grei dypt inni seg, men du må grave dypt for å finne det.
Det er mange måter jeg trodde denne kampen ville bli,
men jeg så ikke dette for meg.
Treneren sier alltid: "Forvent det uventede."
Og det var akkurat det som skjedde.
Og alt sto og falt på ett spillmønster...
Offerspillet.
HJEMME 56 - BORTE 56
Fire sekunder.
Mye kan skje på fire sekunder. Vi må få det til å skje.
Vi må være presise, fokuserte, bestemte.
Har ikke et millisekund å avse.
-Er dere klare? -Ja, trener.
Hva med deg, Mouse? Alt står og faller på deg.
Kall meg Carolyn.
Greit, Carolyn. Er du klar?
-Ja, jeg er klar. -Bra.
Greit, la oss vise McCarthy hva hun har i vente.
Han tror han er en stor stjerne, så han vil bruke sine store stjerner.
Dobbel dekning av Louise og Samantha.
Savannah, dominer.
-Kom igjen! Fort! -Kjør på!
Avslutt sterkt. Kom igjen, nå!
-Ja! -Kjør på!
HJEMME 58 - BORTE 56
Ja!
Det som begynte som en historie om vårt forsøk på å skape Westbrook-historie,
ble en historie om hva som måtte ofres for å klare det.
Vi måtte alle gi opp ting vi brydde oss om,
men vi fikk noe mye mer verdifullt tilbake: en familie.
For ikke å nevne en slik.
GRATULERER!
Herregud. Jeg elsket den.
Jeg gråter.
Selvfølgelig gråter du. Du gråter alltid.
-Den hadde sine øyeblikk. -Mange øyeblikk.
Olive, den var vidunderlig.
Jeg ba deg gjøre meg stolt. Det gjorde du.
Takk, Ms. Thomas. Det var du som oppmuntret meg.
Det gjorde jeg. Og vet du hva? Neste gang er dette min gode side.
-Mottatt. -Greit.
Gratulerer, alle sammen.
Neste år, DI.
Du må være fornøyd med resultatet.
Er glad for å ikke se den kameratelefonen mer.
Den er ikke ferdig. Jeg må fremdeles filme slutten.
Syns det var en bra slutt.
Du burde ikke tvile på regissøren.
Takk, Mouse.
Carolyn, mener jeg.
Jeg må også stikke.
Men fortell meg mer om denne drømmen om meg, før jeg går.
-Den var ikke om deg, George. -Jeg vet ikke. Det var din drøm.
Jeg var dommeren. Sa hva du skulle gjøre. Som på ekte.
Du sier ikke hva jeg skal gjøre.
Det er nøyaktig det som skjer.
-Nei. -Jo.
-I én time i uka, sier jeg... -Nei, det gjør du ikke.
Jeg har et forslag. Hvorfor drar ikke dere til Shot Clock,
tar en øl og tilbringer litt tid sammen?
-Jeg elsker den idéen. -Ja.
-Er du gal? -Hva? Få deg en venn.
Hva med i morgen kveld klokka åtte?
-I morgen? -Ja. Jeg tekster deg.
-Du har ikke nummeret mitt. -Jo, det har jeg.
-Han skremmer meg. -Han liker deg...
Hei. Jeg prøver ikke å bølle meg inn eller noe,
men en av plassanviserne våre fant denne på premieren for Beth Macbeth.
-Oi. -Spillmønsterboka vår.
Ja, vi bruker samme innbinding for de tekniske manualene.
Håper dere ikke savnet den!
Så, den ble ikke stjålet?
Nei.
Jeg må ta en telefon.
Da du sa at du elsket meg her om dagen,
var det fordi jeg skulle dra?
Ja. Jeg mente det ikke i det hele tatt.
Ikke jeg heller.
Bare for å være tydelig, jeg føler virkelig ikke noe slikt for deg.
Jeg tåler ikke deg heller.
-Du vil drepe ham, ikke sant? -Med hvert fiber i kroppen.
Vel, jeg blir ikke værende på åstedet.
-Vær grei! -Greit.
Kom igjen, Harper!
Vi må mate surdeigdatteren vår.
Jeg hater å si det, men det er ingenting du kan gjøre. Hun vokser opp.
-Jeg vet det. -Hun begynner å bli høy.
Vet det. Om Louises familie er for blakke til å sende henne hit neste år,
-vil en plass være ledig, og... -Marvyn.
Vet du hva? Jeg burde ta denne.
Du er den siste jeg ventet å høre fra.
Jeg ringte bare for å gratulere deg med seieren.
Det er ikke så likt deg, Joyce.
Du kjenner meg så godt, Holly.
Huff.
Måten du stod opp mot meg i går overrasket meg.
Du lot deg ikke friste.
Du tok ikke tilbudet, du tok ikke agnet.
-Det viste mye karakter. -Takk.
Noe som er grunnen til at jeg vil du skal erstatte meg som hovedtrener
når jeg pensjonerer meg på slutten av semesteret.
Og jeg skal pensjonere meg.
Vent litt. Er du seriøs?
Som et hjerteinfarkt.
Kan du vente litt? Hei!
-Ned med telefonen. -Det er Olive. Det er et nødstilfelle.
Ingen telefonsamtaler for deg.
Du skylder meg en times skrubbing for hver bie du slapp løs her!
Ja, jeg slapp løs biene.
Jeg forklarer senere når vi treffes. Gratulerer.
Skrubb!
Ok.
Tenk på det, ok?
Om du vil ha den, er jobben din.
Så, hva skal du gjøre?
Jeg vet ikke.
Jeg ville ikke stolt på henne. Hun pønsker på noe.
Prøver bare å finne ut hva.
Hva får hun ut av dette?
Meg.
Jeg tror hun er seriøs, Marvyn.
Og om hun er det?
Det er dette jeg ønsket? Ikke sant?
Jeg får konkurrere mot deg med et DI-lag.
Vi har allerede slått dem to ganger.
Ja, ikke med meg som trener.
-Svetter du? -Nei, jeg svetter ikke.
Får dere til å svette.
Greit. Kjør på.
Greit, vel... Dette er ekte, hva?
Ja.
Gratulerer.
Du har jobbet hardt for dette. Og jeg tror du vil gjøre det bra.
Ok, alle sammen. Tid for den siste scenen i dokumentaren.
Hvordan slutter den?
Slik alt slutter. Med en begynnelse.
Kan du ta et bilde? Vi trenger et av oss som et DII-lag.
Noe du vil si, pappa?
Ja, det er noe jeg vil si.
Dere vet...
Det har vært et...
Det har vært et tøft år, ikke sant?
For alle.
Vi har alle kommet gjennom noe.
Vi har alle ofret noe.
Men selv i de vanskeligste tidene overlevde vi, gjorde vi ikke?
Vi overlevde.
Dere vet det ordtaket: "Det som ikke dreper deg gjør deg sterkere."
Hvem føler seg sterk i dag?
Jeg er glad i dere.
Og er veldig stolt av dere.
Alle sammen.
Sirens på tre.
Én, to, tre!
Sirens!
Tekst: Magne Hovden