V minulých dílech…
S Trevorem máme dnes lístky na koncert.
Trevor ven v týdnu nechodí
a upřímně řečeno, ani ty bys neměla.
Vidím tuhle vaši malou hru.
Opatrně. Nenech si ho ukrást.
Jen když to dovolím.
- Ty se teda culíš. - To je ten Nickův efekt.
Jsme… Jsme jenom kamarádi.
- Myslíš, že se mu taky líbíš? - Asi jo.
- Nechceš jít ke mně? - Nemůžu. Mám se s někým sejít.
S někým. To zní zajímavě.
Jo. Možná ti to pak řeknu.
- Lhala jsi mi. - A mně taky.
Emma utekla s klukem!
- Věříš mi? - Ani trochu.
Co ta věc, za kterou nikdo nemůže?
Nedovolené vniknutí.
NEVSTUPOVAT
S ním?
Seš rozmazlenej fracek.
Už nejsi za padoucha, jsi k smíchu.
- Je všechno v pohodě? - Nevím.
- Mohly jsme ti pomoct. - Samantho?
Samantho!
Záchvaty paniky jsou skutečné.
Co se s tím dá dělat?
Já…
Co to je? „Povinná evakuace".
- Páni. Dobře. - Dobře. No tak. Tudy!
POVINNÁ EVAKUACE POŽÁR SE NEDAŘÍ HASIT
Požár je z nula procent pod kontrolou a nadále se šíří.
O dalších evakuačních centrech budeme informovat, až budeme mít více informací.
- Dobře. Pojď sem. - Ujistěte se, že…
- Dámě tě… - …kde mají sedět.
- Dobře, jdeme. Pojďte. - Dobře, všichni. Zůstaňte v klidu.
Pokud potřebujete lékařskou péči, k tamtomu stolu.
Kdokoli, kdo potřebuje jídlo nebo odpočinek, tady budou lůžka.
Ahoj, jak se jmenuješ?
Holly!
- Jo. - Pojď.
Páni. Kohopak to tu máme?
Nechce mi říct své jméno. Já ne…
Ahoj. Co se stalo?
Mám bebí.
Opravdu? Dám ti na to bebí náplast.
Holky, pospěšte si. Vypněte telefony. Pomozte těm lidem támhle.
Co její rodiče?
Nevím. Myslel jsem, že to zjistíš ty.
Mám službu u náplastí. Proč nenajdeš její rodiče ty?
Mám tady krizi. Říkal jsem si, že když jsi žena…
Fajn. Postarám se o to.
Zlato, řekni nám jméno, ať najdeme mámu.
Co se děje? Řekneš nám jméno?
Cooper!
Mockrát vám děkuji.
Nemáte zač.
Co? To já jsem ji našel. Proč jsi na všechno tak citlivá?
Proč se vždycky chováš jak…
BIG SHOT: HVĚZDNÝ TRENÉR
Prý jde o nejhorší požár za posledních 100 let.
Kéž by moji rodiče byli tady a ne v evakuačním centru.
Moje matka se evakuovala do hotelu Four Seasons v Santa Barbaře.
Panebože. Oheň se prý šíří.
- To by mohl být konec. - Přestaň.
Tvoje úzkost nepomáhá mé úzkosti.
Ani se nemůžu dovolat mámě.
Můžeme z toho přestat dělat katastrofu? Jen to zhoršíme.
Jak by to mohlo být horší? Můžeme umřít. Horší už to být nemůže.
Dobře, tohle. Tohle. To nepomáhá.
Jo, víš, co ještě nepomáhá? Tohle.
Nemůžete se zlobit, že se bojíme.
- Viděl jste zprávy? - Musíte se trochu bát.
Jedna z věcí, kterou jsem se jako malý naučil:
Strach tě nesmí ovládnout.
- To zní jako příběh. - Jo, na jindy.
Ti lidé nás potřebují.
Takže ať už máte mezi sebou nebo se mnou jakékoli problémy, hádky,
nechme to teď stranou.
Potřebujeme víc přikrývek. Polštářů. Lůžek.
- Emmo. - Jasně. Pro Holly cokoliv.
- Destiny… - Můžu vzít vozík s vodou.
Dobře, dobře, dobře.
Vy ostatní za mnou. Ti lidé mají hlad.
- Snaží se ten oheň odkoučovat? - Snaží se něco odkoučovat.
Samantho.
Jsi v pořádku?
- Jde to poznat? - Ne.
Víš,
někdy je nejlepší způsob, jak pomoct sám sobě, pomáhat druhým.
Chceš se tam jít podívat?
- Jo. - Dobře.
Chcete někdo vodu? Chcete nějakou vodu?
- Jo, my. Díky. - Dobře. Tady to je.
Děkuji.
Můžeš to zkusit ještě jednou? Nemám v záběru evakuované.
Co to děláš?
Dokumenty o katastrofách dostávají hodně cen.
Pro svůj EGOT musím něco udělat.
Jo, úplná humanitářka.
- Díky. - Čau.
Ahoj, máma mi odepsala.
Říká, že jsou v bezpečí a že… Poslali je do volnočasového centra.
To je úleva.
Podívej, je mi to líto, ale musím jít.
Jít?
- Jo. - Kam?
- Dělat co? - Vzít Starka.
Můj táta je mimo město. Máma je tady. Je doma sám.
Kdo je Stark? A máš ho na videu?
Stark je jeho pes. Nechceš si jít číst nebo něco?
Tady. Takhle vypadá.
- Je rozkošnej. - Jo, rozkošnej.
Nikam nejde. Tohle je… Je to evakuační centrum.
Lidi mají chodit dovnitř, ne zpátky ven do ohně.
Ale já jdu, dobře? Nenechám ho tam.
Co by… Ví to tvoje máma?
- Ne, ne! A ani jí to neřeknu. - No…
A ty taky ne. Zbláznila by se.
Jo, to by měla.
Uvidíme se později.
Počkej, půjdu s tebou. Jenom…
No tak. Pojď za mnou.
- Co to sakra děláte? - To je tak dobrý.
- Jíme zmrzlinu. - To vidím.
- Chcete? - Ne.
Pohyb. Zameťte nebo něco.
Tak co budeme vařit?
No, máme olivy. Okurky. Nudle…
- Máme máslo. - Máme máslo.
Co je to za jídlo? Máslové nudle s olivami a okurkami?
Ne, víte, co uděláme?
Smažené špagety. Mé oblíbené. Dělávala je moje máma.
- Jo, s moučkovým cukrem. - Někdo potřebuje intervenci.
Avo, dej vařit vodu.
Vezmi si hrnce a pánve, cokoliv.
A najděte i talíře, dobře?
Nevím, jak moc pomůžu, trenére.
Máš ještě jednu ruku, ne?
Pohyb!
- No tak! - Trenére, máme něco udělat?
Jo. Můžete se přestat tak hloupě tvářit?
- Dobře. - Ukliďte to, kluci. No tak.
Tohle je vážný.
HASIČI NEPŘETRŽITĚ PRACUJÍ NA HAŠENÍ POŽÁRU V LA JOLLE
- Je to děsivý. Nemůžu tomu uvěřit. - Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
Zaneprázdněný?
Záleží na tom, kdo se ptá.
Musím najít lůžka, deky a polštáře.
- Jdeš se mnou? - Jo.
No tak. Pohneme s tím! Ti lidé jsou hladoví.
To vypadá dobře.
Louise, spálila jsi to.
To jsou spálené špagety. Mají být smažené.
Udělej to znova.
Měl bys vědět, že sotva uvařím vodu.
To určitě není pravda.
Hej, Nicku. Připadá ti to uvařené?
Jo, přijde mi to v pohodě.
Kámo, nemůžu tu mít obě najednou.
Postarám se o to.
Trenére. Musíme s Nickem jít. Mějte se.
To ses teda postaral.
Počkej. Myslela jsem, že budeme chvilku spolu. Teda…
Já… On… Já…
- Odešel bez rozloučení. - Třeba to bylo naléhavé.
Třeba musel jít hledat svou rodinu nebo jít na velkou.
Vážně, co s ním je? Choval se, jako by mě sotva znal.
- Musíš udělat DV. Definovat… - Vztah. Vím, co to je.
Ani nevím, jestli to je vztah.
Jo, nejspíš tě pořád nesnáší.
V žádném případě. Musíš to zpečetit, ano?
Nick je nejvíc sexy kluk na téhle planetě i na všech dalších
a teď je uvězněný ve škole plné holek.
Nebude volný ani den.
Teď to řeknu poprvé nesarkasticky,
ale máš pravdu.
Znovu si nanesu řasenku a jdu na to.
Nezapomeň na lesk na rty.
Ještě dva, jo? Hezky.
Ava a Louise?
Kámo, přestaň.
- Člověče, Nicku, je mi tě líto. - Jo?
Máš dvě nejhezčí holky na škole.
No tak, kámo.
- Trenérko. - Čau, kluci.
Nepůjdeme za nimi?
Spoustu lidí tam potřebuje pomoct.
Jasně, trenérko.
- Jdeme. - Pojď, chlape.
Jo. Ty ne, Nicku.
V Beth Macbethové ses mi moc nelíbila, musím říct.
Prosím?
Promiň. Mluvil jsem s Harper.
Můžeš se soustředit? Máme hledat polštáře.
- Máš pravdu. Víš co? - Mám.
Promluv s ní ty.
Měj se.
„Neotvírat!“
- Naše specialita. - To teda.
Dovol.
- Děkuji ti. - Žádný problém.
No,
mohu mít tu čest?
- Myslím, že ano. - Taky myslím.
Panebože.
Ne!
Jsi v pořádku?
V pohodě.
- Jo? - Nic mi není.
Měli bychom se vrátit.
Tak na to jsem přesně nemyslela.
Vážně?
- Jo. - Dobře.
Ale řekl jsi, že bychom měli, takže…
Ne, já jsem…
- Nemůžeš mě poslouchat. - Dělám jen to, co jsi řekl.
- Takže… - Byl jsem úplně…
Prostě je naveďte do Westbrooku, kapitáne.
Pro každého, kdo potřebuje bezpečí, najdeme místo. Dobře.
Vy tři, opravdu? Teď? Máme tu nouzi.
Co teď?
Korne!
Co?
Snažíte se zapálit evakuační centrum?
Klid, zvládnu to.
- Určitě? - Jo, pracuju skvěle pod tlakem.
Slečno Thomasová. Nechci být práskač.
Co vím, tak ne. Pokračuj.
Myslela jsem, že byste chtěla vědět, že Trevor šel zachránit Starka.
- Co? - Je to váš pes.
- Vím, kdo je Stark. - Nebyla jsem si jistá.
Tady Trevor. Teď tu nejsem. Zanechte vzkaz.
Já ho zabiju.
- Destiny šla s ním. - Co udělala?
Dobře. Jo.
Jsme uprostřed požáru a tihle dva do něj vběhnou?
Dobře, musím pro ně jít.
Ne, ne, ne. Je to nebezpečný. Prosím.
Korne, jste taky rodič.
Řekněte mi, že mi rozumíte.
Rozumím.
Teď to máte na starosti vy. Jen prosím nezapalte školu.
Buďte opatrná!
No tak!
Pohyb!
Nemáme kam jet!
Přestaň. Přestaň. Přestaň!
To myslíte vážně?
Přestaň troubit, ano? Nepojedeme díky tomu rychleji.
Musím něco udělat. Proč mi nejdou z cesty?
Možná si totéž myslí i oni o nás,
takže bychom to měli otočit.
Z cesty!
Otočte to!
- Ne, neotočíme. - Co?
- Neotočíme to. - Co to…
Co to… Co to děláš?
Tohle je k ničemu, jasný? Poběžím tam.
- Kam jdeš? - Jdu ho zachránit!
Co? Zbláznil ses?
Jo!
- Co? - Běž zpátky do auta!
Panebože… Trevore!
- Není to, jak si myslíte. - Fajn. Chodíš s Louise?
- Možná z části, jak si myslíte. - Chodíš s Avou?
- Dobře. Je to, jak si myslíte. - Je to tak.
- No tak, Nicku. Tohle není dobrý. - Co mám dělat? Mám rád obě.
Ava je ambiciózní a tvrdá,
ale Louise a já… já nevím. Prostě si rozumíme, víte? Já…
Nevím, jak si vybrat.
Jo. Ne, chápu, že je to pro tebe těžký.
Jo. Že? A když zjistí, že se vídám…
Až. Až to zjistí, Nicku. Protože na to časem přijdou.
Prosím, neříkejte jim to.
Stavíš mě tady do těžké pozice.
Já… Já vím, že jsem tvoje trenérka, ale ty holky mám fakt ráda.
Dobře. Dobře.
Dám ti čas do konce dne,
nebo jim to řeknu sama.
Čas na co?
Na nic.
Běž.
O co jde?
Hledám Emmu.
Má přinést deky, abychom je mohli rozdat.
- Co? - Asi jsem ji viděla s Jacksonem.
- S Jacksonem? - Jo.
Kde?
U divadla.
Jackson.
DIVADELNÍ REKVIZITY
- Tati? Uvízli jsme tu. - Pane Ko…
- Tys ji tu zamkl, že? - Dobrý pokus, ale ne.
- Ne, byla to chyba. Já bych… - Vypadni!
Jsi snad hluchej? Běž!
- Můžu jen rychle? Já jsem… - Ne! To nemůžeš. Vypadni!
Napíšu ti.
Ne, nenapíšeš.
A ty běž pomoct lidem v tělocvičně.
Co je?
Já jenom…
Dívám se na ty lidi a nevím, co mám dělat.
Je tu tolik bolesti. Je to neúnosný.
Fajn. Nemáš odvahu tam jít?
Máš strach.
Běž na zbytek dne do kabinetu. Běž.
Nemůžeš mi říkat, co mám dělat.
Právě jsem řekl. Běž!
- No tak. - Neuvěřitelný.
Komu píšeš?
Vlastně tobě.
Vážně? Cos mi chtěl povědět?
Jenom že…
No, cos mi přišla říct ty?
Tak jo, prostě to řeknu.
Mám pocit, že mezi námi něco je
a jenom… si říkám, co to je.
O tom jsem s tebou chtěl taky mluvit.
Fajn. No, a co myslíš?
Co myslíš ty?
No, říkala jsem si, že bychom spolu mohli oficiálně chodit.
Ale jenom, jestli jsi na to taky myslel.
Přesně na to jsem taky myslel.
Dobře. Super.
Super.
Kámo, vzala to mnohem líp, než jsem si myslel.
Nemohl jsem to udělat.
Asi se budu muset rozejít s Avou.
Tak jdeme.
Harper. Ahoj.
Carolyn, jsi v záběru.
Hledala jsem tě. Jsi v pořádku?
Bylo by mi líp, kdybys mi nestála v záběru.
Díky. Fajn.
Tady máte, pane.
Ta se mi nelíbí.
Škrábe.
To je škoda. Máme tu omezené zásoby, pane.
Je to bohatá škola. Jak můžete mít omezené zásoby?
Pokud ji nechcete, je tu spousta lidí, kteří by…
S kým si myslíte, že mluvíte, vy dekaři?
Podívejte, je to dlouhý den. Klid.
- Poslouchejte. - Všichni…
Dobrý den, jak se jmenujete? Já jsem Samantha.
Eddie. Ed.
Fajn. To zvládnu, Samantho. Jen běž.
- Těžký den, že, Ede? - Jo.
Víte, co pomohlo mně? Výborné smažené špagety.
To zní divně.
Dají se jíst?
Jo, jsou moc dobré. Vařil jsem je.
Trenére, mohl byste mu nějaké donést?
Dobře.
Je to sice dekařův recept, ale na to nehleďte.
Chcete se posadit?
Vím, že teď panuje spousta nejistot.
Jo.
Na světě mám jen přívěs. A ani nevím, jestli tam ještě je.
Jakoby každé „co kdyby“ vedlo k ještě většímu „co kdyby“.
Chápete to.
Díky, slečno.
Jste první člověk, který pro mě dnes udělal něco hezkého.
Všichni si něčím procházíme, Ede.
Tady máte.
Je to skvělá holka.
Jo.
- To se fakt stalo? - Jo, to se fakt stalo.
- Počkat, co ještě? - A pak se netrefil.
- Fakt? - Jo. A já říkám: „Do toho!“
Seš tak vtipnej.
Zachu, myslím, že tě shání trenérka Holly.
- Tak příště. - Příště.
Začínáte se nějak kamarádit.
No to se podívejme.
Ty žárlíš.
- Co? - Jo.
Je mi to jedno.
- Nezajímá mě to. - Aha.
Nemáš právo žárlit. Vždyť spolu ani nechodíme.
No, tak bychom možná měli.
Tak dobře.
Dobře… Dobře.
Všechno nejlepší
Všechno nejlepší mé oblíbené dceři.
Když jsem byl malý a bál se tmy,
máma mi s touto kytarou zpívala, abych usnul.
„Somewhere Over the Rainbow“ byla její oblíbená.
Je to jedna z mála věcí, které po ní mám.
A teď ji dávám tobě.
Protože tvůj hlas je výjimečný a já chci, aby ho slyšel celý svět.
Mám tě moc rád.
DNSP. Tvůj oblíbený táta.
Podívej na ni.
A ty ses bála, že nezvládne skutečné problémy.
Vypadá šťastně.
To vypadá.
Protože dělá radost ostatním.
Jo.
Dělá to s úsměvem a ne s křikem.
To jí závidím.
Nemusíš jí to závidět. Můžeš to dělat taky.
Oheň vytlačil plameny do kaňonu.
- Přes 40 zničených staveb. - Marvyne, dívej.
Další stovky lidí jsou ohroženy. Požár se dostal i na dálnici 5.
Podle úřadů je ohrožení La Jolly nyní velmi reálné.
Bude to dlouhá noc, lidi.
Dozvěděli jsme se, že s plameny pomáhají bojovat posádky z Chula Visty, San Diega
National City a Hartlandu.
Trevore, stůj!
Trevore, co to děláme?
- Sotva dýcháš. - Jsem v pohodě, dobře? Už tam skoro jsme.
Tohle není hra! Tohle je skutečný život. Nemůžeš jen tak res…
- Nastup do auta. - Mami, nebudu se s tebou hádat.
To teda nebudeš.
Nastoupíš do auta a hned se vrátíme do školy!
To neudělám, chápeš?
- Mami, bojím se o Starka! - Ne…
Bude v pořádku.
Jsi můj syn.
Mám tě ráda. Nastup si.
Prosím, poslouchej mámu, Trevore. Má pravdu. Nastup do auta.
Bude to v pořádku.
Starka je mi líto, Trevore.
Schováváš se?
Jo, jen si dávám pauzu.
- Tohle pomůže. - Ano.
Osmnáctiletá single malt whisky.
Byl to dárek za můj druhý titul.
Měl jsem ji v kabinetu a čekal na zvláštní příležitost…
Jo? Třeba na přírodní katastrofu?
No, na to si připijeme.
Na zdraví.
Podle zpráv to nevypadá dobře, Marvyne.
Nerada to přiznávám. Ale jsem… jsem trochu vyděšená.
Zkus to setřást.
Co? Ten strach?
Jo. Když tomu podlehneš, zničí tě to.
To si myslíš?
Jo. To vím.
Už jsi to dnes řekl podruhé.
Co za tím je?
Co?
Tvůj vztah ke strachu.
Řekni.
Máma mi umřela, když jsem byl malý.
A byla to… Byla to jedna z těch…
Jak se tomu říká? Dlouhá nemoc, byla nemocná.
Bylo to brutální. Prostě… ji to pořád dusilo a ona se bránila.
Bojovala až do konce.
V den, kdy zemřela, jsem stál před jejími dveřmi.
Táta mi řekl:
„Synu, jdi tam a rozluč se.
Může to být tvoje poslední šance.
Nepodléhej strachu.“
A já jsem zkoušel…
Zkoušel jsem těmi dveřmi projít, ale nemohl jsem. Já… Já…
Nemohl jsem hýbat nohama.
A měl pravdu.
Další šanci už jsem nedostal, protože zemřela.
Řekl, že jsem zbabělec.
A měl pravdu.
Když jsem se sám stal otcem Emmy,
došlo mi, že nešlo o to, abych se já rozloučil s ní.
Neměla šanci se rozloučit se svým chlapcem.
A to jí muselo zlomit srdce.
A já si řekl: „A dost. Od této chvíle se už nikdy strachu nepoddám.“
A já… Nikdy jsem si to neodpustil.
Marvyne…
Byl jsi malý kluk.
Je v pořádku cítit strach.
Je.
Není to slabina.
Ani teď.
Nemusíš být vždycky za toho silného.
- Kdy budeme moct jít domů? - Nevím!
- Jestli vůbec máme domov! - Není tu dost lůžek!
- To mi povídejte! - Proč má dvě deky?
- Nevím. - Chci to vědět.
- Jsme tu celý den! - Čekám už…
- Páni! Tak jo. - Uklidněte se.
- Uklidněte se. Klid, madam. - Jak nám tohle pomůže?
Prosím, madam.
- Dobře, přinesu vám deku. - Víte, kolik mám dek?
- Marvyne, pojď sem! - Co se děje? Jeden po druhém!
Chci domů. Chci domů.
Já vím, zlato. A půjdeme hned, jak to bude bezpečné, dobře?
Je v pořádku?
Jenom…
Je toho na ni moc. Na nás všechny.
- Chceš slyšet písničku? - Jeden po druhém.
Jo, chci vám dát…
Dobře, já… já…
Proč na mě křičíte?
Děkuju.
Jak se cítíš?
Je nový den.
Jo.
- Díky za všechno. - Hodně štěstí.
Mějte se.
Hodně štěstí. Hodně štěstí. Jste v pořádku?
- Tak dobře. - Čau.
Tati, můžeme jít domů.
- Všichni. - Skvělý.
Dobře.
Ahoj.
Je v pořádku?
Jo, je. Jen se děsím, co na nás bude čekat doma.
Já taky. Hodně štěstí.
- Děkuji. - Mějte se.
Ahoj, zlato.
- Jen si skočím pro věci. - Dobře.
Neboj se. Všechno bude v pořádku.
Dobře.
Dobře dojeď.
- Ty taky. - Emmo.
Děkuju.
Bude to dobrý, zlato. Bude to dobrý.
- Dobře. Dobře. Běž. Jsme doma. - Fajn. Dobře.
Ahoj, jak ses tu měl?
Panebože!
Ty jsi tak statečný! Tak statečný!
Je to teď mezi námi takový… napjatý, co?
Promiň, Emmo.
Byl jsem na tebe moc tvrdý.
Já taky.
Promiň.
Víte, když se stane něco takového,
donutí tě to přemýšlet o tom, co je důležité a co ne.
Včera jsem na tebe byl moc pyšný.
Byl tam totální chaos
a tys přišla a začala zpívat a všichni se zase uklidnili.
Bylo to… kouzelný.
Děkuju. I za tu krásnou kytaru.
Chtěl jsem ti ji dát na narozeniny, ale…
Jo.
Zpívával jsi mi tu písničku, když jsem jako malá nemohla usnout.
Vážně? To jsem dělal?
Jo, tak ji znám.
Oblíbená písnička tvé babičky.
Pamatuju si to.
Pořád myslíš, že se jí podobám?
Máš její úsměv.
Tati.
To bude dobrý.
Překlad titulků: Michaela Bergerová