ANDĚL SMRTI IV. 7. díl
Andělíčku, můj strážníčku, opatruj mi mou dušičku.
Opatruj ji ve dne v noci od škody a od zlé moci.
Duši, tělo opatruj,
andělíčku, strážce můj. Amen.
Amen.
Na každém obrázku je jiný počet hvězd.
Jsou vyskládané v malých skupinkách po obou stranách andělovy hlavy.
Mrowo, nespi. Co myslíš?
-Může to být šifra. -To může.
-Spočítej ty hvězdy, napíšu si to. -Na prvním...
pět a dvě.
-Potom žádná. -Takže nula?
Možná. Potom devět a dvě.
A na druhé straně dvě, jedna, potom nic...
-čili nula... jedna, čtyři. -Dobře.
Telefonní číslo to nebude.
Možná souřadnice.
Zkontroluj adresy obětí.
Adresy obětí.
První: Zawrotowá 17.
Ne.
A druhá Boleslawská...
-3. -3.
Takže u oběti nechal adresu té příští.
Kvůli tobě se udusila.
Další adresa sedí.
Ty obrázky jsou seznam obětí.
Sylwia Kozaková... Aneta Jaskolská, Lucja Drabiková.
A u Drabikové byla adresa Wronské, kurva!
Matky mého děcka, rozumíš?
Ten zmrd mi to strčil pod rypák!
Tobě ne, to mně.
-Hraje si se mnou. -Ale hovno. Mohl jsem ji zachránit!
Ne, nemohl jsi to vědět.
A co poslední obrázek? Ten, který měl ležet u tvého těla.
-Bohužel je ohořelý. -Musíme ho rozšifrovat.
Může nás dovést k adrese příští oběti.
-Polkowská, haló. -Tady Janek Wolnicki.
-Můžeme se sejít? -Co se stalo?
-Mohla byste k nám přijet? -Hned tam jedu.
Musím jet, volal mi syn Wolnického.
-Prověř ten obrázek. -Musím nakrmit malého.
Tak zavolej veliteli, ať ti sem pošle chůvu a ozbrojenou ochranku.
-Leda nastálo. -Už brzo bude po všem.
Vezmeme si volno a pojedeme třeba k moři.
Nevysírej.
Myslím to vážně.
Stejně skončím na dlažbě a ty oficiálně nežiješ.
Naložíme děti do karavanu a vyrazíme.
Nebyla to tvoje vina, slyšíš?
Nemohl jsi nic dělat.
Rozumíš?
Slyšel jsem, že otec utekl z nemocnice.
Přidělili jsme vám ochranku, nemusíte se bát.
Já vím, ale...
Včera k nám do školy přišla taková jedna paní. Psycholožka.
Hledal jsem ji na netu a našel jsem, že pracovala v tom špitálu.
-Tu znám. -Dělala anketu.
Pozvala si mě na rozhovor, ptala se na různý věci, ale hlavně na otce.
-Dala ti na sebe kontakt? -Ne, to nedala.
Díky, že jsi mi zavolal. Prověřím ji.
Co...
Co když si pro nás přijde? Neublíží nám?
To mu nedovolím. Dostaneme ho.
Jak?
Jolo, vstávej. Víš, kolik je?
Co chceš k snídani?
Všechno v pořádku?
Jolo?
Co sis vzala?
Co to je?
Jolo?
Vzbuď se! Jolo!
Je to tak.
Paní u nás skutečně krátce pracovala.
Vyhodili ji v den vzpoury pacientů?
Den předtím, ale odešla sama na dohodu.
Co mi o ní můžete říct?
Mladá, čerstvě po škole, po specializaci.
Nastoupila k nám nějak před dvěma měsíci.
To vám sem poslali Wolnického.
Promiňte, hned se vrátím.
Nechte už Wolnického být! Co po něm všichni chcete?
Znáte tuto ženu? Sblížila se s Wolnickým.
Je v nebezpečí. Poznáváte někdo tuhle ženu?
Hrozí jí nebezpečí, hledám ji.
Zakázali nám hrát pétanque.
Prý je moc nebezpečný. Nemohla byste jim domluvit?
Jdeme, panstvo.
Vy byste paní mohla znát.
Už nelétám, sebrali mi křídla.
Piotr...
Nedokáže bez tebe žít.
Tady máte její složku. Bude tam i adresa domů.
-Děkuji. -Na shledanou.
Nashle.
Jola si něco vzala. Vezu ji na pohotovost.
Zavoláme záchranku.
Už jsem volal, nemají volnou. Vezmu ji tam sám.
Dobrá, pojedete za námi.
-Sakra, máme píchlou gumu. -Jak to?
-Nevím, ale nikam nejedeme. -Zavolám na stanici.
Potřebujeme náhradní auto.
Ne, teď hned!
ZADEJTE SOUŘADNICE 50.66S, 17.92V
Kurva, Opolí.
Broučku, nespi.
-Tati, promiň mi to. -To nic, za chvíli jsme ve špitále.
Čum na cestu!
-Stáhni okno. -Táto...
Neboj se, beruško.
-Vyhoď ten mobil. -Dobře.
Vyhoď ho, kurva!
Ticho, čubko. Za chvilku tam jsme.
-Odboč. -Ne.
Říkám ti, odboč!
Neboj se, broučku, už zatáčím.
Klíčky.
Piotr myslel, že mi dáš pořádně zabrat, a ty jsi přišla sama.
-Nechte mou dceru, zaplatím vám. -Drž hubu! Pás.
Pás!
-A zůstaň. -V klidu, v klidu.
Pojď, pojď... polez!
Ty tam seď!
Teď se pobavíme. Užijeme si to.
Uteč!
Čubko!
-Co je? -Máte Romana a Jolku?
Zaměřili jsme jeho telefon. Tým je na cestě.
Kde jsi? Jedeš za námi?
Jo, protože na to zjevně nestačíte! Jak jste je mohli nechat samotné?
Agnieszka o Jole ví? Je s tebou?
Nebere mi telefon.
Musíme Jolku najít. Pošli souřadnice Romanova mobilu.
To je ona, Judyta, že?
Víte, kde by mohla být?
Nevím.
A kdo je tohle?
To je Roma Sosnická. Jedna z Wolnického obětí.
Odkud ji znáte? Jste příbuzní?
Máte jiné příjmení.
Roma si změnila jméno po smrti matky na její rodné.
Chtěla se ode mě odtrhnout. Dávala mi tu nehodu za vinu.
Judyta nás chtěla usmířit, ale pak...
-se objevila ta zrůda a... -Roma to nepřežila.
Řekněte mi, kde je.
Vzpomínáš si na mou sestru.
Tohle jsou její věci.
To je Albert.
Spala s ním až do konce základky.
Medailonek z prvního přijímání.
Tehdy ještě věřila v Boha.
Smály jsme se, že jsem šla na psychologii,
abych ji vyléčila z buddhismu,
a ona na religionistiku, aby mě vyléčila z katolicismu.
Nevyšlo jí to. Potkala tebe.
Můžeš na mě mluvit, slyším tě.
Klidně lži, že sestru neznáš.
Máš přece po napadení výpadky paměti.
Znal jsem tvou sestru.
Ale já ji nezabil.
Byla to Liliana Pelcová.
Žárlila na moje studentky, byla mnou doslova posedlá.
Teď sedí ve vězení.
Pokusila se zabít mou rodinu, klidně si to ověř.
Když Roma zemřela,
-byl jsem na rozhovoru. -Dost!
Čubko!
Kde jseš?!
Poběž k páníčkovi.
K noze, ty malá čubko!
Vidím tě.
Pojď sem. Pojď...
Vidím tě.
Pojď, pojď. K noze!
Pojď, dostaneš buřtíka.
No tak. Šup.
K noze!
A tahle fotka se sestrou? Kde je to focené?
To bylo na tchánově chatě.
Jezdili jsme tam s holkami, když byly malé.
Chata vám pořád patří?
Vedou se o ni tahanice, rodina se nemůže dohodnout.
Dávno tam nikdo nebyl.
Kde to je? Máte klíče?
Čubko!
Haló!
Budeme si hrát!
K noze!
Čubko?
A mám tě.
Už tě mám. Poděkuj mamince. Tohle máš za ni.
-Jseš v pohodě? -Co je s tátou?
Žije.
Janiku!
A mám tě, ty svině.
Měl jsi bejt mrtvej! Říkali to v telce.
V televizi lžou.
Pak tě budu muset zabít ještě jednou.
Zkus to.
Ne... nestřílej.
Prosím, nestřílej.
Zabil jsi matku mého dítěte.
Já nechtěl. Wolnicki mě přinutil.
Budeš kňučet jako ona.
Nemůžeš mě zabít. Jseš fízl.
Já... můžu všechno.
Často zapomínáme na důležité lidi v našem životě.
Proto ti připomenu všechny.
Já jsem tvou sestru nezabil.
Zavraždila ji Liliana Pelcová!
Jasně, já vím.
Máš dar.
Lidi tě následují. A ty to zneužíváš tím nejhorším způsobem.
Proč se tam vůbec schováváš?
Přijď mi to říct do očí.
-Nemůžu. -Proč ne?
Co to děláš?
Udusíš se jako má sestra.
Co po mně chceš? Mám ti přiznat vinu?
Nemusíš, všechno vím.
Mám tě tu snad odprosit?
Na to je pozdě, šanci jsi dostal.
Takže co? Budeš se dívat, jak umírám?
To si říkáš křesťanka?
"Kdo prolije krev člověka,"
"toho krev bude člověkem prolita,"
"neboť člověka Bůh stvořil k obrazu svému."
Já už v pasti byl.
Zavřeli mě do lochu, pak do špitálu a teď tady.
Ale přesto mám já stále navrch.
Tam venku se právě vykonává můj plán.
Ago, dalším cílem byla Jola.
Roman je v nemocnici, ale máme to pod kontrolou.
Co je s Jolou? Haló?
Jola žije. Volej Mrowiecovi.
Už je po všem. Díky.
Nechtěl jsem se zasrat.
Díky.
Máš průser.
Dej mi ji.
Ty hajzle, proč jsi nedal vědět?
Mami...
To jsem já.
Beruško, není ti nic?
Ne, všechno dobrý.
-Táta je v nemocnici. -Já vím.
-Určitě ti nic není? -Ne.
Museli jsme odjet kvůli mně.
-Odpusť mi to. -Neomlouvej se. Je to kvůli mně.
A Mrowiec? Je celý?
-Jo, chceš s ním mluvit? -Ne, teď ne, pak mu zavolám.
-Zavolá ti. -Vyřiď jí, že jsme chytili Janika.
Mami, už jsem v bezpečí.
Opravdu.
Mami?
Kde vůbec jsi? Můžeš pro mě přijet?
Prosím.
Přijedu, ale musím něco zařídit.
Hlavně nedělej žádný blbosti, prosím.
Slib mi to.
Dobře, slibuju.
Poslouchej...
pověz Tomkovi, ať sežene karavan.
Pojedeme k moři.
Miluju tě.
Všechno dobrý?
Prý máš sehnat karavan.
Co přesně ti řekla?
"Pověz Tomkovi, ať sežene karavan. Pojedeme k moři."
-Řekla mi "Tomek"? -Jo.
Říkala, že mě miluje.
Kurva.
-Odvezte ji ke mně do Varšavy. -Co se děje?
Nic. Zaměřte Polkowský mobil.
Už jsi někoho zabila?
Nebo budu tvůj první?
Vražda všechno změní.
Budeš jako já.
Ne.
Tak dlouho ses na to připravovala.
Všechny jsi přelstila...
dokonce i mě.
Znám to.
Taky jsem mučil...
člověka, který mi zničil život.
Ticho.
Co budeš dělat, až se mě zbavíš?
Vrátíš se domů?
Do práce? Silně... pochybuju.
Budeš shánět další oběti.
Budeš se v tom vyžívat.
Ticho.
Opravdu věříš v Boha?!
Ano.
A víš, proč Boha máme?
Aby nás ta kurva ztrestala za hříchy!
Ne, máme Boha, aby si člověk nedomýšlel, že to on sám je Bůh.
Já... jsem Bůh.
Kde ho máte?
Všechno vím. Kde je Wolnicki?
Žije?
Nežije.
Utečte pryč. Zahladím stopy.
Slyšíte? Jen já vím, co jste udělala.
Utečte odsud.
Vraťte se domů k otci, dobře?
Musím to dokončit.
Sestru jste pomstila, máte pro co žít. Utíkejte.
Padejte pryč!
Kurva!
Kurva! Doprdele!
Cítíš plyn?
Jestli vystřelíš, vyletíme do vzduchu.
Jsi hodná, že jsi sama přišla.
Našla jsi obrázek s andělem u dceřina těla?
Pověz, jaké to je, když přijdeš o všechny, které miluješ.
Tvůj plán nevyšel! Jola i Mrowiec žijou!
Bravo.
Ale to je jen otázka času.
Dobře víš, že já se nikdy nevzdám.
To jsme dva.
Půjdu po tobě do konce tvýho zkurvenýho života.
Vím, jak moc jsi posedlá.
Ostatně jen proto se ještě dokážeš vydrápat ráno z postele.
Jako každý závislák ničíš všechno kolem sebe.
Dcera už narazila na dno.
Zkazila jsi jí život.
Nikdo tě nemá rád.
Jsi sama.
Zůstal ti jenom ten chlast.
A já.
Za chvíli umřeš.
A Jola bude na řadě.
Vezmi si tu myšlenku do hrobu.
A ty? Co budeš dělat, až umřu?
Nedokážeš beze mě žít.
Nějak si fandíš.
Hlavní je, že dojdeš trestu.
Jako všichni, kteří mi ublížili.
Musel sis vymyslet pomstu...
abys mohl vraždit nevinný lidi.
Hraješ si se mnou.
Protože nic jinýho ti nezůstalo.
Zdechneš... osamělý.
Nebojím se smrti.
Ani osamění.
Zůstaneš...
sám!
Stůj!
Mysli na dcerušku.
Kvůli ní to dělám.
Andělíčku, můj strážníčku, opatruj mi mou dušičku.
Opatruj ji ve dne v noci od škody a od zlé moci.
Duši, tělo opatruj, andělíčku, strážce můj.
Amen.
České titulky Martin Petřík Iyuno 2024