SERIÁL NETFLIX
FLORENCIE, ITÁLIE
PODZIM 2000
Sloane?
Já jsem Amy.
Vítej ve Florencii. Nastup si.
Tak jo.
Jenom…
Tak.
Odkud jsi?
Z Texasu.
Je zázrak, že jsem tady.
Chci vidět všechno, dokud můžu. Sochu Davida,
katedrálu, galerii Uffizi, Ponte Vecchio…
A co budeš dělat druhý týden tady?
Florencie a Evropa jsou víc, než co je v průvodcích.
Beru všechno, co je zdarma.
Najdi si milence. To je zábava. A zdarma.
Jsme tu. Tady bydlíš.
Díky. Grazie.
Počkej!
Moje druhé číslo, do baru.
Jedna rada.
Vyhni se Američanům. S nimi pravou Florencii nezažiješ.
Dobře.
Žádní Američani.
- Myslela jsem, že budeme tři. Caroline. - Amy.
Chodím na Emory, jako celá rodina. Třetí generace Alfa Fí.
Brown a pak práva na Georgetownu.
Jsem Lindsay. Mount Holyoke.
Amy.
Pokoj už si nevybereš, máš ten vzadu.
Příštích šest týdnů začneme u sochy Davida
a úsvitu renesance.
Kdo už slyšel o Stendhalově syndromu?
Umělci, kteří zešíleli z ohromné krásy. Nesnesitelné, mocné krásy.
A protože věřili, že nikdy nic tak krásného nestvoří,
skočili z Ponte Vecchio, aby to ukončili.
Proto je důležité, abyste našli svůj vlastní hlas, když jste tady.
Zajímá mě originalita.
Skutečná vize.
To budeme hledat při výběru několika studentů,
kteří na konci programu v galerii předvedou svou studiovou práci.
Dejte nám to nejlepší.
Buďte odvážní.
- Haló? - Ahoj, Zoro, to jsem já.
Jsou tam všichni?
Táta dělá tradiční barbecue na Den práce. Bude tu celá čtvrť.
Pořád se zlobí?
Snaží se tě podporovat,
ale víš, že tu nikdo nepochopí, proč platit za studium umění.
Takže ano.
Ne, nezlobí se. Spíš jsou zhrození.
- Tati! Amy volá z Itálie! - Pokud chce peníze, rovnou jí řekni ne.
Řekni mu, že je to jen na šest týdnů.
Práva se za ten rok nezhroutí. Vrátím se tam.
A nebudu od nich chtít peníze.
Zaplatím si to.
Napiš to všechno na pohlednici.
Mám tě ráda.
Ahoj.
Určitě tu práci chceš?
Jinak si pobyt ve Florencii nemůžu dovolit.
Nesmíš to nikomu říct, ano? Nikomu.
Italská Guardia di Finanza je jako IRS a FBI dohromady.
Zavřou mi bar.
Lovit lavoro nero je jejich život.
Lavoro nero?
Že to znamená něco jako „práce ve tmě“?
Znamená to pracovat bez povolení.
- Tak jo. - Půjdeme na vzduch.
Potřebujeme vodku. Půjčíme si ji v baru mého kámoše.
A chci slyšet, jestli jsi mě poslechla.
Chlapi tu rádi dávají Američankám dárky.
Jen se bavím. Umím se o sebe postarat sama.
Proč pracovat, když si můžeš hrát? Nemusela bys čistit záchody.
Nepřijelas do Florencie otročit…
Chtěla jsem říct, že si můžeš najít někoho, kdo…
Přijela jsem, abych viděla a zažila umění.
A vyzkoušela si věci, které už možná nikdy nezkusím.
Přijela jsem,
abych zažila vlastní renesanci.
Nejde o muže.
Věř mi, najít tady lásku je to poslední, co chci.
Kdo mluvil o lásce?
- Ahoj, fešáku! Jak se máš? - Ciao.
Co se ti stalo?
Celé léto jsem dělal v restauraci na Elbě. Ahoj.
Já jsem Lino.
- Amy. - Jsi Američanka?
Ano.
Je z Texasu.
A jak se ti zdá Florencie?
Jak se mi zdá?
- Jak se ti líbí Florencie? - Jasně.
Florencie se mi líbí.
Líbí se mi ulice a kostely.
Ale autobus se mi nelíbí.
Ale jsem nepřátelská.
Co jsem řekla?
Říkalas něco o ulicích.
- A kostelech a autobusu. - Jo.
A pak, že nejsi hodný člověk.
No teda.
Tak jo. A přijde ti zábava hrát, že neumíš anglicky?
Hezké boty.
Tak zatím.
Je kuchař.
Ciao.
Grazie.
A jo, jsem jediná.
Slíbila jsem mámě, že zavolám před Dotekem anděla.
Musím jít. Pošli mi bambucké máslo.
Pokud je oko oknem do duše,
chci dnes vidět vaši duši.
Nedávejte mi Michelangela. Dejte mi sami sebe.
To znamená „nechci mít sex.“
Jak se řekne „dej mi nějaký love“?
Cappuccino, prosím.
Pardon?
- Ciao. - Giancarlo.
- Těší mě. - Amy.
- Jste Američanka? - Ano.
Tedy…
Sì.
Studujete tady umění?
To asi každý Američan.
Možná, ale…
jim to tak nesluší.
Amy, povězte.
Kdo je váš oblíbený italský umělec?
No, samozřejmě Michael…
tedy Michelangelo.
A…
někteří další.
Poslyšte, moje rodina vlastní galerii.
Není to daleko. Stavte se někdy.
Dobře.
- Díky za pozvání. - Ovšem.
Páni.
Víte, ta jeho technika,
to chiaroscuro, tanec světla a stínů.
Sì, brava.
Amy, mám přítele, který bydlí v Caravaggiově prvním ateliéru.
Když uvidíš to světlo tam,
pochopíš, proč maloval tak, jak maloval.
Můžu ho vidět?
Bylo to tohle světlo, které tolik inspirovalo jeho práci.
- To je… - Něco co uvidí jen málo lidí.
Ale vzácná krása…
si zaslouží vzácnou krásu.
Ten kuchař.
- Lino, ano. - Amy.
- Jak bych mohl zapomenout? - Vidím, žes vyměnil boty.
Už mě štvaly.
Nemám zájem.
To je pro kamaráda.
Aha.
Já vím. Já si jen přišla pro výplatu.
Sloane.
Připomeň mi, proč mi nemůžeš platit přes den?
Ze stejného důvodu, proč tu nenechávám prachy přes noc.
V Itálii máme rčení: „Příležitost dělá zloděje.“
Což ze mě dělá snadný cíl, až půjdu domů se štosem bankovek.
Tak ať tě doprovodí.
Ať tě doprovodí.
Bude mi ctí tě doprovodit.
Snažíš se mi vynahradit, že ses mi vysmál, když jsme se poznali?
Dobře, začnu znovu. Jaké jídlo ti v Itálii chutná nejvíc?
Takhle si povídají kuchaři?
Mám slabost pro cornetti.
Vždyť to je kobliha.
Víš, že jsi v zemi, která má nejlepší jídlo?
- Já myslela, že to je Francie. - Těstoviny od Francouzů fakt nechceš.
Každé jídlo tam začíná a končí máslem a bramborami.
Pokud navštívím Paříž, možná s tebou nebudu souhlasit.
Výlet do Paříže z tebe udělá kritičku jídla?
Páni.
- Tohle je ten problém Američanů. - Jsi vždycky tak okouzlující?
Před Paříží bys měla ochutnat pravé florentské jídlo.
Tys někdy byl v Paříži?
Ne. Nikdy jsem nebyl mimo Itálii.
- Takže prostě víš všechno, jo? - O Itálii ano.
Dobře.
Co je tedy tohle?
Máš dobré oko.
Říká se, že tu Dante potkal Beatrice. Svou životní lásku.
Nejhezčí milostný příběh všech dob.
Vážně?
Říkám, že se to říká.
- Je to dávno. Jak to mám vědět? - Odkud umíš anglicky?
- Studoval jsem překladatelství. - Knih?
Jinak bych nemohl odejít z rodného městečka.
Byla to výmluva, jak se dostat do kuchyně.
Takže jsi šel studovat překládání knih, a teď jsi kuchař?
Ale můj otec…
nebylo to, co pro mě chtěl.
- Jo. - To chápu.
Víc, než si myslíš.
Maminka mi předala lásku k vaření.
Učila mě, když jsem byl kluk.
Ani nevíš, jak je Florencie odlišná od míst mého dětství.
Texas.
Přesně tak.
Země Lightnin’ Hopkinse a Freddieho Kinga.
Dobře, pane „nemám rád Ameriku“.
No tak, to je blues.
Aspoň něco udělali Američani dobře.
Možná dvě věci.
Grazie.
- Polibek. - Co?
Znamená to „polibek“.
Ne, díky.
A tvoje jméno.
„Ami.“
V italštině to připomíná lásku.
Vyslovuje se to Amy.
Je to zkráceně Amalhe.
V jihoafrickém jazyce Zulu to znamená „krásná“.
To tedy ano.
Tak jo.
Bylo to…
Nebylo to…
Musím přiznat, že to bylo mnohem lepší než jet autobusem.
Díky, Lino.
Prego.
Jo, tady máš.
Tady bydlím.
Buonanotte.
Ahoj.
Dole se po tobě ptá nějaký chlápek, co smrdí jako česnek.
Ahoj.
- Promiň, zkoušel jsem zvonit. - Zvonek nefunguje.
Ať nemusíš jezdit autobusem.
- To nemůžu přijmout. - Ne, je to dárek.
- Vypadá nově. - Ne…
Ne, vlastně jsem ho…
našel.
- Tak se to dělá ve Florencii. - Takže jsi kuchař a zloděj kol?
Jo, to je jeden z mých nejoblíbenějších filmů.
- Jak ti mám poděkovat? - Dovol mi uvařit ti u mě v restauraci.
Já s někým chodím, Lino.
Ani bych nesnil o tom, že žena jako ty nikoho nemá.
Ale prosím, buď mým hostem.
Sì?
A tamty můžou přijít taky.
RESTAURACE VIGNA VECCHIA
Jsi Amy?
Ano.
- Ano, jsem Amy. - To je úžasné!
Ta krásná.
Lino mi o tobě povídal. Američanka?
- Ano. - Ano.
Pojďte se mnou. Kamarádky?
Pojďte, kamarádky, prosím.
Děkuji.
- Je tady. - Hej.
- Tohle je super. - To rozhodně.
Vodu? Frizzante?
Sì. Grazie.
- Můžeme dostat menu? - Ne.
Vy sníte menu.
Tutto.
Myslím, že chce říct, že ochutnáme všechno.
-Brava, sì. -Gracias!
Říká se grazie.
- Umíš aspoň jedno italské slovo? - S tím taky spíš?
Proboha, Lindsay…
Ne, chodí s tím… Johnem jak-se-jmenuje.
S Giancarlem.
- Lino je kamarád. - Jasně.
Kamarád, co ti dá kolo a zařídí prvotřídní stůl v restauraci?
Jo…
Na kamarády!
Panebože.
No tedy.
Tak, chutnalo vám?
- Moc. - Ano? To je dobře.
Sem se rozhodně vrátím na líbánky.
Jste jen kamarádi?
Protože…
- Můžete být víc? - Myslím, že jo.
- Když sem budeš často chodit. - Bože.
Páni.
Půjdeme… vámonos.
- Chica? - Ciao. Nashle.
Dobře se rozhodni.
Ciao.
Kamarádky se bavily.
Myslím, že žádná z nás nikdy neměla tak dobré jídlo.
Já rozhodně ne.
To mě moc těší.
Děkuji.
Amy!
- Ahoj! - Ahoj.
Ono už je deset hodin.
Ty mě nepozdravíš?
- Ne, jistě. Ahoj. - Ciao, bella!
- Řekl jsem, že tě vyzvednu tady, ne? - Jo.
- Tak pojďme. - Dobře.
Ciao.
Ahoj.
Už jsme skoro v polovině programu a já si říkala…
Jak si podle vás vedu?
Vážím si toho, že se ptáte, ale na tohle si můžete odpovědět jen vy.
Jen potřebuju vědět,
jestli si myslíte, že něco z mého díla je dost dobré na tu výstavu.
Nebo…
jestli si myslíte, že bych nějakým způsobem měla zlepšit formu…
Pořád jste zavřené poupě. Rozumíte?
Omlouvám se…
Chci tím říct, ať se podíváte vzhůru.
A ne dolů na papír, na který skicujete.
Nebo možná spíš, zahleďte se dovnitř.
Myslím, že se jednoho dne
ohlédnete a pochopíte sama sebe úplně jiným způsobem
díky rozhodnutím, která děláte teď jako mladá žena.
A možná si toto najde svou cestu na plátno.
Možná ne.
Ať tak či onak,
rozkvetete.
Pronto.
„Pronto“ zní jako rajčatová omáčka, kterou prodávají v Krogeru.
Z!
- Jaké bylo stěhování do L.A.? - Z, zlato.
- Kde máš dospěláckou hudbu? - Počkat…
- To je…? - Tvoje matka? Ano.
Včera přiletěla do Los Angeles. S Ronem se rozešli.
Zarezervovala si pobyt s tichou meditací v ášramu v Topanze,
tak jsem jí doporučila, ať už začne. S tím tichem.
Mám se skvěle, Amahle.
Zbavila jsem se těch sraček.
Konečně jsem se zbavila romantického průmyslového komplexu,
který ženám říká, aby se více soustředily na všechny vztahy
mimo ten, který mají samy se sebou.
Mami, můžeš mi zase dát Zoru?
A zlato,
vím, že jsi chtěla studovat umění u bělochů v Evropě,
na rozdíl od Maryiny dcery, která je na Fulbrightově stipendiu v Keni.
Ale teď mě poslouchej.
Ne abys tam skočila na nějaké hovadiny o pohádkové princezně na zámku, jasný?
Maryina dcera chodí v Nairobi s chlapem, co má PhD.
Rozumíš, to je něco jiného. Kdyby…
Ještě jsem neskončila, mluvím s ní… Dobře, zen.
Nebyla by máma, kdyby si v jednom hovoru
neprotiřečila osmi různými způsoby.
Další rozchod?
- Je v pohodě? - Bude.
Má v tom praxi.
Snad se rozhodneme líp než oni.
Dobrý začátek je nemít v sobě půl lahve koňaku.
- Co nová práce? - V pohodě.
Právě bych měla dokončovat plány lekcí, ale víš jak…
Hele, víš, děti Destiny by chtěly, aby lidi přestali říkat jejich jméno.
Když to říkáš.
A co ty, holka?
Přimělo mě to tu pochybovat, jestli mám vážně talent.
Všichni víme, že umíš kreslit, Amy.
Stejně jako já umím zahrát na klavír „Wind Beneath My Wings“.
To je to. Už na něj vůbec nehraješ.
A já nechci, aby umění bylo něco, co jsem kdysi dělala.
Radši běž.
Bože můj, máma právě našla moje alba Chaky Khan.
Musím se vrátit k péči o rozvedené. Jo, táta s Maxine tě poletí navštívit.
Zjišťuje, kolik barbecue omáčky se mu vejde do kufru.
Ucítíš ho dřív, než ho uvidíš.
Mám tě ráda. Ahoj.
Mami.
- Můžeš se mi přestat hrabat ve věcech? - Nemůžu.
V těchhle šatech jsem se líbala se Neneh Cherry.
Pozvala mě, abych s ní jela na turné.
Co víš o Linovi?
Počkej chvilku.
Přišli jsme do Florencie zhruba ve stejnou dobu.
Před šesti lety sem ze Sicílie přišel pracovat.
Já myslela, že studovat.
Nevzpomínám si. Možná.
Nejspíš. Ale asi to nebylo snadné. Je to tu pro ně těžké.
Pro koho?
Pro Sicilany.
Sicílie není jako zbytek Itálie. Je to tu jako sever proti jihu.
Jižní Itálie je tomu tady na hony vzdálená.
Úplně jiná kultura.
Často je vnímají jako vetřelce.
- O tom něco vím. - Proč se na něj ptáš?
Ciao!
Patrizia se ptá, jestli si můžeme půjčit…
láhev Prosecca.
Jednu láhev?
Jednu láhev. Jasně.
Pořád myslím na tu večeři.
Bylo to…
Bylo to umění.
Já se vyjadřuji skrze jídlo. Sí.
Nechtěla jsem tehdy spěchat. Jenom to… Giancarlo…
No, my dva…
V Itálii máme jedno rčení:
„Láska vládne bez pravidel.“
Jak jinak. Budu hádat.
Je to součást vaší národní hymny.
Ale jsme přátelé, že?
Něco jsme.
A přítel může svého přítele provést po Florencii.
Sì.
A když se nezamiluješ do mě,
aspoň se zamiluješ do Florencie.
Tak jo.
Ciao.
Tak jo.
Kolik?
PRAVÁ KŮŽE
Tak jo.
Grazie.
Nekoupíš si ho?
Nevím.
Musím na tu výstavu dostat něco svého.
Pak mě možná táta uvidí jako umělkyni.
Co je?
No teda.
Tohle.
Tohle se mi vážně líbí.
To je z našeho společného večera?
Proč nikdy nemluvíš o Sicílii?
Sicílie je záhada.
To není odpověď.
Dobře, povím ti tohle. U nás se říká:
„Když Bůh stvořil Sicílii, vytvořil naprostý ráj.
A aby to vyrovnal, stvořil Sicilany.“
Tak se do toho dáme.
Mám hlad.
- Ve Státech jíme salát jako první. - Skutečná inovace.
Co se děje?
Kolik octu jsi tam dala?
Použil jsem to vyzrálé balsamico.
Aspoň že je to jen v salátu.
Tak jo. To nic.
Se mnou se vždycky dobře najíš.
Máš tady těstoviny? A česnek?
- Udělám něco jiného. - Dobře.
Mám tohle a pak fusilli.
A česnek je tamhle.
Si.
Grazie.
Ve Florencii už budu jen dva týdny.
Je šílené, jak blízko jsem byla tomu,
že se vrátím na práva, místo abych jela sem.
Pro mé rodiče, tedy pro mého tátu, který sem tento týden přijede,
je velmi důležité, abych měla správnou školu, správnou práci.
Asi to pro něj znamená zajištění, bezpečí.
Víš, proč tu je to nejkrásnější umění?
Florencie leží v údolí,
takže je zranitelná vůči útokům.
Celá staletí. Žádná vojenská síla.
Ale pak je napadlo,
že pokud vytvoří ty nejkrásnější budovy, úžasná umělecká díla,
lidé uvěří, že jsou bohatí.
A že nikdy nezaútočí na město, které určitě musí mít velkou armádu.
Takže krása může zajistit bezpečí.
Na zdraví, tati.
Je to Campari se sodou. Je to aperitivo.
Nápoj před večeří, má zlepšit apetit.
Copak mně něco musí zlepšovat apetit?
Zkus to, tati.
- Dobře. - Takže…
Co škola, Amahle?
Musíš mít jasný plán, co bude dál.
Víš, Amy, mám pocit, že ti tenhle umělecký program svědčí.
Vždycky sis dělala věci po svém,
ale nevím, vypadáš sofistikovaněji.
Možná i šťastně.
Ti lidi tě přesvědčili, že jsi další da Vinci?
Tati, víš, že da Vinci není jediný italský umělec?
Vyhnula ses mé otázce.
Jaké máš plány na příští semestr?
Říkalas, že v Georgetownu ti drží místo.
- Můžeš naskočit tam, kde jsi skončila. - Musíme to řešit? Teď?
Tady?
Nebo vůbec?
Vychutnávám si Florencii, tati. Objevuju, žiju a učím se...
Co mi nechceš říct, Amy?
Proč nechceš mluvit o návratu?
Někoho jsem potkala.
A kdo to má jako být?
Jmenuje se…
Jmenuje se Giancarlo.
Mladíku?
Budu potřebovat něco silnějšího.
- Tati. - Máte bourbon?
Tati, podívej se na mě!
Není to nic vážného.
Chci se s ním setkat.
Jasně.
Vlastně by vám po večeři mohl ukázat město.
To zní skvěle. Doufám, že znáš dobrou restauraci,
protože jsem si na tenhle výlet ušetřila body v appce na hubnutí.
Možná o něčem vím.
Je to tu hezké.
Tudy, tati. Jo.
Že jo?
To je on? Vypadá, jako by vypadl z filmu.
- Salute, lidi. - Salute.
Panebože.
Vypadá to skvěle.
Jo!
- Tati, podívej! - To už je lepší.
Určitě se brzy objeví.
- To nic. - Jídlo je dobré.
- To tedy je. - To nejlepší ve Florencii.
- Ciao. - Ahoj.
Bylo to úžasné.
Ciao. Jsem Lino. Moc mě těší.
Takže vy tady vaříte?
- Je tu šéfkuchař, tati. - To jídlo je úžasné.
Grazie.
- Těší mě, pane. - Ano… Hej, sotva jsme se poznali.
Těší mě.
Amy říkala, že jste právník.
A že jste se přičinil o občanská práva.
A že jste jednou potkal Martina Luthera Kinga.
Četl jsem „Dopis z vězení v Birminghamu“. Italsky, samozřejmě.
Líbil se mi. Jaký byl pan King?
Doktor King.
A byl jsem ještě mladíček.
Ale ovlivnil vaši práci?
No, ten ovlivnil všechny, synu.
Tati…
Pověz mi,
jak ses dostal k práci v kuchyni, synu?
Máš za sebou nějakou školu?
- Tati… - Máš titul?
„Školu za sebou?“
Ptá se, jestli jsi byl na univerzitě.
Aha. Jistě. Byl jsem na univerzitě.
Studoval jsem poezii a překlad. Ano.
Ale bohužel jsem to nedokončil.
Studoval poezii.
Nedokončil.
Lino, pocházíš z Florencie?
Ne. Jsem z malého městečka na Sicílii.
Amy. Omlouvám se.
- Promiň. Ciao. - Ahoj.
Pro mě perlivou vodu. Díky.
- Zdravím. - Giancarlo. Těší mě.
- Giancarlo. Piacere mio. - Jak…
Dobře.
Moc se omlouvám. Zdržel jsem se v galerii.
To nevadí.
Takže…
tvůj otec je jako pravý texaský kovboj.
Máte taky koně a krávy?
Mám doktorát z právních věd, to mám.
Dobře.
Co to mělo včera znamenat?
Ten fešák, co přijde pozdě, celou noc má silácké řeči…
a ten druhý, starý dobrý Šéfkuchař Boyardee…
Lino je jen kamarád, tati.
Rozhodně se mu líbíš.
A abych ti odpověděl,
- nelíbil se mi ani jeden. - Skvěle.
Dám ti radu.
V životě můžeš milovat spoustu lidí,
ale trik je najít někoho, koho můžeš milovat a vydržíš s ním žít.
A…
nemyslím si, že to najdeš
na druhé straně světa s někým, kdo se ti vůbec nepodobá.
To si nemyslím.
To je jedno. Stejně se brzy vrátíš domů, že?
Nezaplatil jsem tolik peněz, aby sis běhala po světě.
- A hledala sama sebe. - Vlastně jsem si to zaplatila sama.
Já tohle dokázala.
Konečně jsem si dovolila propojit se s tou částí sebe,
kterou jsem příliš dlouho ignorovala.
Co to říkáš?
Chci být umělkyně, tati.
Chci ve svém životě krásu.
Umění se můžeš věnovat ve volném čase. Nikdo ti nebrání.
Na práva se nevrátím.
Stěhuju se do L.A.
Chci dělat umění jako svou práci.
Ti lidi se ti dostali do hlavy.
Smokey Robinson měl pravdu.
„Cestování je ráj bláznů.“
- To řekl Emerson. - Každopádně měl pravdu.
Rozhlídni se kolem.
Tohle není tvůj skutečný život.
Ahoj.
Podívej se…
vím, že včera to bylo…
Koupila jsem ti deník. Ten, co se ti líbil na tržnici.
Myslel jsem, že chceš vaše seznámit se mnou.
Ale přivedlas tam Giancarla, do mé restaurace.
- Já vím. Byl jen rozptýlení… - A já? Co jsem já?
Ne, Sul serio, řekni mi, co pro tebe jsem. Já to nevím.
Buď se za mě stydíš…
- Ne! - …nebo pro tebe nejsem dost dobrý.
Já vím, nevlastním galerii. Nejsem vzdělaný. Vařím. Takový jsem.
A vařím, protože mě to dělá šťastným. Probouzí mě to k životu.
A tys mě nechala vařit pro toho kreténa?
Jedl moje jídlo.
V mé restauraci
s tvou rodinou.
Moc se omlouvám.
Amy, líbíš se mi.
A myslím, že já tobě taky.
Proto jsi včera přišla do restaurace.
Něco tu cítím.
Jako nikdy předtím.
Myslím,
že můžeme tvořit něco úžasného.
Dobře.
Rozumím.
Myslím, že už bychom spolu neměli trávit čas.
Pro mě to bude
jednodušší.
Lino…
Prosím, vezmi si to.
Prosím.
Zoro, včera jsem se s ním rozešla.
A co Lino?
Ani ho neznám. Ne doopravdy.
Teď jsi řekla, že je ti zle při myšlence, že už ho neuvidíš.
Nikdo jen tak nevrazí do své spřízněné duše
na rohu ulice v cizí zemi.
Pokud Bůh nemá krutý smysl pro humor.
- To teda má. - Program skončil.
A za dva dny odjíždím.
No tak, Zoro.
Obě víme, že tyhle věci nefungujou.
Láska jako z pohádky.
Tyhle báchorky nejsou pro holky jako my.
Co když to není báchorka, Amy?
Co když je to prostě tvůj život?
UMĚLECKÝ PROJEKT
Brava, Amy.
Potlesk, Ame.
Ames, ty si z toho programu vzala víc, než my všichni dohromady.
Omluvíte mě na chvilku?
Lino.
Lino, počkej.
Chtěls jen tak odejít?
Proč jsi mě nepozdravil?
Nechtěl jsem ti zkazit velký den.
To, jak jsme se rozloučili…
Jsem rád, že jsem tě ještě viděl. A pořádně se rozloučil.
Prosím, přijď po práci ke mně do bytu.
Počkám u okna a pustím tě dál.
Amy.
Chci tě někomu představit. Čekají na nás.
Dobře.
Prosím, přijď.
Náš příběh tímhle nemusí skončit.
Za tři hodiny mi letí letadlo.
Lidé potřebují jíst všude na světě.
Co přesně máš na mysli?
Překlad titulků: Veronika Kubíčková