EN NETFLIX-SERIE
LOS ANGELES KALIFORNIEN
Som i Florens?
Ja.
-Vänta. -Men annorlunda.
Mm.
Skojar du med mig?
Tänk att jag har levt på tomatsmörgåsar
i ett och ett halvt år för att ha råd med telefonräkningen.
Tänk att du är här.
Det är jävligt gott.
Skriver du om mig?
Nej.
Jag skriver om min andra kärlek.
Jag hoppas att du syftar på mat.
Det är mitt recept.
För att göra smaken mer komplex tillsatte jag
la ricotta salata.
Jag vill komma ihåg det när jag öppnar min restaurang.
Du älskar verkligen blues.
Jag fann blues när jag tänkte på att flytta hemifrån.
Alla i familjen skulle bli upprörda.
Musik hjälpte.
Men du pratar med dina föräldrar i telefon.
Nej, jag pratar bara med min mamma och syster. Det är allt.
Inte din pappa?
Nej. Jag pratar inte med min pappa.
Vi kan säga…
…att vi är olika.
Du är så vacker.
Förlåt!
Väggarna är tunna som kartong.
Jag vet.
Det är snällt av din syster att låta oss bo här, men,
kan du ta en promenad nån gång ibland? Zora, jag ber dig…
Förlåt!
Jag skämtade.
Var fan är min Dr Pepper?
Din Läkare Pepper är inte livsviktig, så den står under diskhon.
Doktor. Dr Pepper. Och jag är från Texas. Säg inte åt mig vad som är viktigt,
särskilt inte inför en dag med sjuåringar.
Var fan är ritningen?
Det är för flödet.
Viktiga saker till höger om spisen.
Letar du efter det här? Det låg i garderoben.
De här jävla fingerkalkonerna varenda år. Jag behöver kaffe.
Ja. Kaffet står här bredvid diskhon.
Det är mer logiskt.
Jag vill inte ha logik. Jag vill ha kopparna där de var.
-Här, raring. -Tack.
Okej.
Hmm.
Z, vad är det här?
Det är mammas sätt att skicka ett svar till Thanksgiving.
Hon tror tydligen att hon inte kan hitta sin hippiemat i södra Kalifornien.
Eller en kente-duk.
Vem fan reser med en kente-duk?
Din mamma.
Min mamma är unik.
Är det tio år sen hon och pappa firade Thanksgiving tillsammans?
Tolv.
Det blir intressant.
Din pappa åt riktig mat i Italien. Det här är inte mat.
Våra föräldrar är väldigt olika.
Att äta en måltid med dina föräldrar…
Det är stort för oss sicilianare.
-Verkligen? -Ja.
Det tog åtta år innan mina föräldrar träffade min systers fästman,
först efter att de godkänt förlovningen.
-Åtta år. -Ja.
Då går det långsamt.
Slå dem med häpnad i dag, Amahle.
Tack.
-Ciao! -Hej då!
-Du. -Va?
Du kommer att lyckas idag, jag vet det. Du kommer att rocka intervjun.
Tack.
Det vore bra om jag hade ett jobb när mina föräldrar kommer.
Ja.
Vad då?
Dina föräldrar…
Var inte nervös. Det blir bra.
Ja.
Önska mig lycka till.
Mm. Okej. Hej då.
Ciao.
Ha en bra dag på jobbet.
Det blir inte bättre för att du stirrar på det.
-Hur kan de servera detta? -För att de kommer att äta det.
Fan.
Vad jag kunde göra med 20 minuter i det här köket…
-Om jag fick… -Snälla.
Din mat är för god för det här köket.
Den där risotton du tog med? Parce.
Tack, Andreas. Det var snällt.
Skynda dig innan el jefe ser dig vänta med en beställning.
-Så du är Brown-tjejen? -Ursäkta?
Gick du på Brown?
-Ja. I Georgetown. Juridik. -Min ex-man gick på Brown.
Lite till vänster.
Nej, inte så.
Lite till höger.
Nej.
Något är fel.
Den är upp och ner.
Bra öga.
-Jag tittade bara på den. -Slå aldrig ifrån dig en komplimang.
-Förlåt. -Eller be om ursäkt.
Förlåt.
Jag kollade upp konstnärerna du representerar.
Väldigt internationellt. Jag gillar vinkeln.
Det är djärvt.
Hmm.
Djärv skulle jag kalla denna uppsättning tyger
som du tyckte passade på en intervju.
Kommer du?
Hej.
Jag heter Amy. Det är min första dag.
Gå ut med maten.
Man ska äta maten, inte se på den.
Mamma, i dag gjorde jag risotton med mandlar och broccoli.
Den är inte som din.
Hur går det på jobbet?
Ligger det i centrum? Kan du gå...
Vilket centrum, mamma?
Det finns inget centrum.
Va? Omöjligt.
Jag vet inte vad jag ska säga. Så är det.
Lino, maten är klar!
-Hej. -Hej.
Ciao.
Jag har saknat dig.
Vi kan väl ta en drink. I närheten. Inte superlångt bort.
Jag har stora nyheter. Chloe låter mig jobba i galleriet.
Jag svarar i telefon, men det betyder att hon ser nåt i mig
och hon kanske kan titta på mina alster. Vad tycker du?
-Va? -Ja.
Vill du åka till det stället som du gillar på Sunset Junction?
Jag är trött.
Åh.
Bara en timme.
-Vad tycker du? -Eh...
Nej.
Men jag är… jätteglad och stolt över dig.
Du är på väg.
Det är du också.
Jag trodde att det skulle vara lättare... att kunna laga mat här.
Hemma får man jobb via kontakter.
Här känner jag ingen.
Det tar tid, Lino.
Jag behöver ett bord för fyra på Massimo's klockan 20:00.
-Okej. -I kväll.
Ja. Ikväll.
Låt inte värdinnan försöka stoppa dig.
Använd mitt namn och prata italienska.
Om det inte fungerar, säg att deras lånade konstverk
kanske måste komma hem till mamma.
Okej.
Chloe.
-Du känner väl ägaren till Massimo's? -Självklart, han älskar mig.
Skulle han vilja intervjua Lino för ett jobb?
Ber du mig? Att ordna ett jobb åt din pojkvän?
En intervju.
Jag menar, eftersom… Massimo älskar dig.
Han skulle säkert vara tacksam över att du presenterade en så begåvad
och äkta italiensk kock för honom.
Fixa bordet så pratar vi.
Okej.
Du klarar det.
Lycka till!
Hur länge har du varit här?
En månad.
Länge nog att lära mig att ta bussen.
Ristorante Vigna Vecchia?
Ja.
Ett fint ställe.
Jag har hört talas om det.
Jobbar du på Mangia Mia?
Ja. Jag försöker försörja mig i ett nytt land.
Aubergine från förrätt till dessert.
Du är väl sicilianare?
-Ja. -Ah.
Jag letar inte efter nån souschef just nu. Bara linjekockar.
Okej.
Det är inget problem. Jag vill jobba mig uppåt.
Även om jag skulle anställa dig, så tänker jag inte sponsra ditt visum.
Du jobbar väl svart nu, antar jag?
Behåll ditt jobb där. Vi är lite mer sofistikerade här.
Jag tror det här…
…Mangia Mia… passar dig bättre.
Hur gick det?
Vad hände?
-Han tänkte aldrig anställa mig. -Va?
-Lino, vad hände? -Jag är sen till jobbet. Kör.
-Vad är det med honom? -Säg det, du.
Han var helt sluten. Han tittade inte ens på mig.
Det är inte likt honom.
Vad vet du om det? Ni har haft ett långdistansförhållande i 18 månader.
Välkommen till verkligheten.
Jag måste lägga på.
Hej.
Du är hemma tidigt.
Ja. Eh… Mitt skift var…
-…lugnt. -Mm-hm.
Amy är på jobbet. Så…
Vad gör du?
Rättar.
Ungarna gjorde de här och skrev vad de är mest tacksamma för. Allt från
potatismos till morföräldrar, till Xbox.
Det kan vara ett barns önskelista.
-Hur betygsätter man det här? -Exakt.
Jag tittar på handstil och ansträngning.
De ska ha beröm för att de försöker.
Du är en bra lärare.
Tack.
Gör det nåt om jag…
Nej.
…så här års.
Det är tre dagar till EM.
Jag vet inte vilka vi möter.
Du har 100 kanaler
och ingen är tillägnad världens viktigaste sport.
Låt inte pappa höra dig säga det.
Zora. Jag ville bara be om ursäkt.
Den här veckan, eh…
Det har varit väldigt… svårt för mig.
Det är väl jobbigt för dig med, att ha oss här.
Förlåt, jag ser att du är upptagen.
Det är jag.
Och jag måste handla till Thanksgiving.
Ci penso io. Låt mig göra det.
-Är du säker? -Ja.
Det är en lång lista, Lino.
Det är nåt jag kan.
Okej.
Glöm inte kupongerna. Du betalar mindre när du använder dem.
Är det billigare om man ger dem bilder på maten?
Det är bra, tack.
Tack.
Mm.
Fan, vad gott.
Bravo.
Hur kom du på den här idén?
Det är en corn dog.
Du vill inte berätta. Kockhemligheter. Smart.
Laila. Gratulerar.
Utsökt.
Fantastisk, va?
Jag kan inte slita blicken ifrån den.
Han talar italienska.
Kobe. Han växte upp i Italien.
Jag älskar att den på många sätt påminner oss om
hur invecklat det är med identitet.
Vi är alla ett prisma.
I det här fallet är det muslimer och amerikaner.
Världen behöver fler röster som Lailas.
Borde du inte cirkulera, Amy?
-Ja. -Ursäkta, Theo. Hon är ny här.
Verkligen?
Jag skulle hålla hårt i henne.
Hon sålde precis den här.
Jag gör upp med Peter.
Inte illa.
Tack.
Om du pratar med en köpare igen utan mitt tillstånd,
får du sparken.
-Uppfattat? -Ja.
-Hej! -Hej!
-Hej. -Hej.
Han har varit där i timmar.
Jag har aldrig sett en man så nervös för en middag.
Ta med en Dr Pepper. Om du klarar dig levande.
Det doftar gott.
-Ciao. -Ciao.
Vad gör du?
Jag har tänkt på en annan bas till morgondagens lasagne bianche.
Det blir säkert jättegott.
Hur gick det?
Bra.
Mer än bra. Jag sålde mitt första verk.
Ett stort.
Toppen.
Men Chloe betalar mig inget för det,
det gjorde hon klart.
Jag försökte inte ens sälja det, det var bara… så bra.
Det var karaktäristiskt för konstnären.
Jag vill skapa konst som känns så.
Som du gör, Lino.
Du är konstnär.
Jag får väl hämta min Läkare Pepper själv.
Jag glömde. Förlåt.
Förlåt.
Lino återuppfinner Thanksgiving.
Bra. Om det är något texasbor älskar, så är det annorlunda grejer.
Varför är det fem lådor corn dogs här?
Förlåt.
Jag var ovänlig.
Jag älskar dig.
Och jag dig.
Jag älskar den.
Jag tittar på alla verk på galleriet och sen på det här och…
Du.
Jag har saknat dig så.
Ja?
Kommer!
Lynn! Du är tidig.
Varför öppnar en vuxen man utan tröja på sig?
Trevligt att äntligen träffas.
-Amy är i duschen. -Mm-hm.
-Turno subito. -Ja.
Var är duken och ljusen jag skickade?
Bäst att du har sjögräset.
Öh… Ja.
Jag äter inte det.
-Eller det. -Åh.
Jag äter inte det där.
Är…
Är det ost?
Ja.
Sa inte Amy att jag är vegan? Jag äter varken kött, smör eller ägg.
Åh.
Det är inte att leva.
Min läkare håller inte med.
Jag har kolesterolnivåer som ett barn.
Jag har en hemlagad vegansk limpa. Du måste lägga upp den här åt mig.
Visst.
Var är Zora?
Hon är på flygplatsen. Hon hämtar Hershel och Maxine.
Vi hade hämtat dig,
men du sa inte att du kom för två dagar sen.
Hej, snygging.
Hej, mamma. Hur mår du?
Bra. Jag hade en del att göra.
-I Los Angeles? -Ja.
Åh.
Okej, mamma. Det här är Lino.
Vi har träffats.
Han klarar press från en stark kvinna.
-Lägger du upp den åt mig? -Ja. Visst.
-Hej. -Ja.
Åh, herregud.
-Hej! -Hej!
-Hej, gumman! -Hej, tjejen!
-Hej. -Hej.
-Hur mår du? -Bra.
-Hej. -Hej.
-Hur är det? -Är allt okej?
-Ja, absolut. -Bra.
De serverar visst sprit ombord.
Välkomna till vårt hem, allihop.
Ja, välkomna till vårt hem.
Jag hade en jäkla sjå att få fågeln
förbi flygplatsens hyresvakter.
Jag sa att vi kan köpa en kalkon här.
En kalkon från Kalifornien som gått på juicefasta?
Jag tog med en Greenberg från Tyler till er första Thanksgiving.
Vi är så glada att ni är här tillsammans.
Inklusive Lino, som gjorde en så fin middag åt oss alla.
Glad Thanksgiving.
-Glad Thanksgiving. -Glad Thanksgiving.
Säsongen var över för mig när Texans slog Cowboys.
-Lino! Har du hittat nåt lag här än? -Pappa, Lino gillar fotboll.
-Åh. -Hursomhelst,
mot bättre vetande…
Är du kvar på det där ingångsjobbet?
Eh, ja.
Det har inte varit lätt för mig i det här landet att…
Det är aldrig lätt. Du måste ge dig ut igen.
Allt jag säger, Zora, är att om du nånsin träffar en man,
så välj nån mörkhyad.
Om jag nånsin gör det?
Är det så fel att vilja ha mörkhyade barnbarn?
Du har gjort ditt val. Jag har min chans med Zora.
Det kan vara annorlunda där i Europa, men här…
På tal om Europa, Lino, jag har aldrig varit på Sicilien.
Finns det något som Thanksgiving?
Ja. Det är olivskörd nu.
-Jaså. -Okej.
Ja, Linos familj är jordbrukare.
Hoppas de är ekologiska.
Det är de. Vi får vår mat direkt från våra marker.
Det var min mamma som lärde mig att laga mat med färska ingredienser,
med det bästa jorden har att erbjuda. Mm.
-Vill nån ha mer sötpotatis? -Jag tar mer.
Lägg på åt mig.
-Jag delar med dig. -Jag tar mer.
-Vill du ha av de här? -Ja, lite av det.
Ja.
Jättegott.
Jag är glad att Amy skaffade ett riktigt jobb.
-Paj, pappa? -Ja, älskling.
Tack, älskling.
Så…
Du var på en intervju på en riktig restaurang.
Vad hände?
Pappa.
Vad då?
Eh…
Alla italienare är inte… vänliga mot varandra.
Om jag lät mig stoppas varje gång nån inte är vänlig…
Lino, planerar din familj att komma hit till jul?
De står inte varandra nära.
Jaså. Varför inte det?
-Pappa. -Låt honom svara.
När jag flyttade…
…bröt jag traditionen.
Och generationer av…
…familjejordbruk.
Min pappa är väldigt besviken på alla val jag gjort.
Flytta hemifrån, sluta skolan.
En svart flickvän?
Ja. Amerikan, svart… inte katolik.
Välj en.
Jag har goda nyheter.
Jag sålde mitt företag.
Och jag har betalat handpenning för ett underbart ställe i Topanga.
Jag ska flytta till LA. Överraskning!
-Va? -Va?
Ja, jag vill vara närmare mina flickor.
Du spenderar fortfarande hans pengar.
Ser man på. Var inte bitter.
Bara för att Ron är mer framgångsrik.
Vad fick jag i vår skilsmässa?
En korgflätad fåtölj och ett par Bobby Womack-album?
-Jag visste att du tog dem. -Ja, jag tog dem.
Det är Thanksgiving. Kan vi låta bli?
Här.
Tills han kommer på fötter.
Nej, pappa. Vi klarar oss. Pappa! Det behövs inte. Vi klarar oss.
Det går bra.
Vi klarar oss med mitt jobb. Och jag vet att han kommer…
Sir.
Jag tror att vi klarar oss.
Jag har sparpengar. Jag har jobbat hela livet.
Vi behöver ingen välgörenhet.
Det är inte det.
Det här är mellan mig och min dotter. Det är okej.
Amy.
Ta det.
Vem vill ha vin?
Du borde inte ha lagt dig i.
Sa mamma att hon flyttar hit? Snälla, säg att jag hörde fel.
Var är Lino?
Han stack.
-Stack? -Ja. Han behövde vara ensam.
Klandrar du honom? Det var inte vackert. Jag tycker synd om honom.
-Han gör dig väl galen? -Det gör han.
Men han älskar dig och han är en bra kille.
Lino.
Va…
Vad gör du här? Det är inte säkert.
Att promenera?
En promenad efter maten är normalt där jag kommer ifrån.
Varför promenerar ingen här?
Det är Thanksgiving.
Alla är hemma med sina familjer, som vi borde vara.
De är inte min familj.
Det är inte mitt hem. Lägenheten, staden.
Det här är inte mitt hem.
Lino.
Kan du stanna?
Sätt dig i bilen. Jag kör dig vart du vill.
Jag vet inte var jag ska känna mig hemma här.
Jag har inga vänner, ingen familj. Jag går…
Jag går oftast vilse. Den här…
Staden har inget centrum.
Den är stor och utspridd och jag känner inte igen mig själv här.
Jag har inget centrum.
Jag lagade middag åt hela din familj. Ingen åt nåt.
Inte konstigt att din pappa tror att jag inte kan få jobb.
Lino, de åt mat som betydde nåt för dem. Det är okej.
Du.
Varför tog du hans pengar?
Han var bara en pappa.
Han tror inte att jag kan försörja dig. Och du tog emot hans pengar.
-Du tror inte att jag kan lyckas här. -Så är det inte.
Vi var lyckliga i Florens.
Jag var lycklig i Florens.
Det kanske var naivt att tro att vi kunde ha samma lycka här.
Lino.
Amy, va?
Ja, hej.
Hej.
Jag vill tacka dig.
-Du sålde verket? -Åh.
Ja, det gjorde jag. Jag är ett fan.
Jag läste nånstans att du började som målare.
Och skulptör och lite kollagearbete.
Jag förstår inte hur du gör.
Du rör dig så lätt genom alla dessa medier.
Så du är konstnär?
Jag vet inte vad jag är.
Jag skapar hela tiden, men…
Men jag vet inte om jag kommer närmare min sanna röst
eller om jag ens känner igen den.
Du låter som jag.
Det tog lång tid att våga finna min väg inom detta medium,
och ge mig själv tillåtelse att prova något nytt.
Jag skapade en del usla verk.
Jag tror dig inte, men…
Allt är uselt. Tills…
Tills det inte är det.
Konst är en process. Du vet, resan är också viktig.
Och när man älskar det man gör, är det svåra värt besväret.
Laila?
Vi ses sen.
Hej. Ursäkta mig. Jag letar efter Lino.
Amy, sí?
-Ja. -Hej! Det var lugnt, så Lino gick tidigt.
-Ursäkta att jag störde spelet. -Tekniskt sett är det en match.
Får jag fråga en sak?
Varför gillar ni fotboll så mycket?
Det är fotboll. Det är hemma.
Lino.
Förlåt.
-Det är mitt i natten. -Jag gjorde nåt åt dig.
Varma majsgryn med smör.
Smaka.
Det här är polenta.
Sì. Polenta i Italien. I Texas kallar vi dem majsgryn.
Du ser.
Det funkar på båda ställena.
Som vi.
Mangia.
Och klä på dig.
Quiubo, ni kom! Italien är på tur!
Ciao, hej.
Silvio har familj från Sicilien.
Är du sicilianare? Jag är från Castelleone!
Ja! Min pappa är sicilianare!
Han är från bergen. Men jag är född och uppvuxen i Rom.
Dai, vi tar en Peroni.
Absolut.
Kom igen. Dai.
Ti piace?
Två öl till.
-Duo, dos, due, ciao! -Två.
-Men var hittar jag gott kaffe? -Jag vet inte.
Och La Repubblica? Amerikaner kan inte italiensk politik.
Jag förstår inte allt av det själv ens.
-Jag förstår inte. Cin cin. -Cin cin.
-Cin cin.
Jag älskar dig.
-Två öl till. Parcero. -Ti amo.
Kul att ni kom. Det var en bra idé.
Tack.
-Hej då. -Hej då, Amy.
-Piacere. Grazie. -Ciao.
Ciao.
Vad sa Silvio?
Att det blir bättre.
Vart ska du?
Var… Lino!
Det kommer att fungera här. Jag vet det.
-Får jag säga en sak? -Ja?
Jag bryr mig inte om fotboll.
Om jag ska ägna resten av livet åt
att förstå offsideregler och lagsånger,
vill jag göra det med dig.
Vi klarar det här, Lino.
I en värld där allt kan hända
och i en stad där det inte finns något centrum,
är jag ditt centrum.
Du är mitt centrum.
Och jag vet att vi har drömmar…
…men det gör inget om vi aldrig når dem.
Eller om vi aldrig lämnar platsen där vi startade.
Bara jag är med dig.
-Nej. -Nej. Det här är mitt ögonblick.
Gift dig med mig.
Sì!
Sì! Certo che ti sposo!
Bravi!
Bellissimo.
-Vi ringer din familj först. -Nej.
Vi borde ringa din familj först. Kom igen. Jag är lycklig.
Du är lycklig. Italienare älskar kärlekshistorier.
Och vår är storslagen. Kom igen.
Okej.
Det blir bra.
Okej.
Hallå?
Hör på, pappa…
Jag har goda nyheter.
Jag lyssnar.
Amy och jag ska gifta oss.
Hallå?
Hallå, pappa?
Jag är här.
Ska du inte säga något?
Det hade varit bättre om jag inte svarat i dag.
Vad menar du?
Först lämnar du hemmet, din familj och din mark för att studera.
Det är den första skammen.
Sen åker du till USA…
Ja.
Och nu den här tjejen.
Hon heter Amy, pappa.
Hon heter Amy.
En amerikan.
Jag vet inte hur mycket mer jag klarar…
Du är inte min son!
Han har inte nån son, sa han.
Lino.
Undertexter: Sarah Wallin Bååth