UNA SÈRIE DE NETFLIX
18 MESOS DESPRÉS
ESTIU DE 2004
FLORÈNCIA, ITÀLIA
- Amy Wheeler? - Disculpi.
Sí. És la senyora Giusti?
Duquessa.
Encantat. Soc el Lino.
Seguiu-me.
Les sales de l'ala oest no estan disponibles.
Podeu fer servir les sales petites del darrere,
els jardins per a la cerimònia
i el menjador principal per a la recepció dels convidats.
Estàs bé?
Sí. Ens casem a la ciutat on ens vam conèixer. Estic perfectament.
La seva família és dels Estats Units, de Texas, el paradís de les vaques?
Exacte.
I vostè d'on és?
Ha vist una afroamericana i un sicilià…
Ho havíem fet tot per telèfon. Les reserves, l'hotel, tot.
Vosaltres dos, casar-vos a la seva preciosa mansió?
Portareu gentussa.
I no parava de preguntar: "Segur que us ho podeu permetre?"
"Recordeu que la fiança no es reemborsa."
Ho ha deixat clar.
Els aristòcrates estan pelats.
Només els queda el pal que porten al cul.
Llogant les vil·les no paguen ni els impostos.
I no m'estranyaria que la duquessa hagués acollit alguna festa de Berlusconi.
No!
Però són precioses.
Serà una puta passada.
Em sap greu això de tos pares.
M'hauria agradat brindar amb un pagès
en una vil·la aristocràtica.
Salut.
La recepció de benvinguda de demà…
- Encara no sé què és. - Són coses de la Zora.
Deu tenir tot el dia planejat per a tothom.
Hi ha la recepció, el sopar d'assaig,
les reunions familiars…
Sempre li ha agradat fer d'amfitriona.
A casa meva,
un casament és una aglomeració a l'església i després un dinar.
Estàs bé amb tot això?
Els vam convidar fa un any.
Sabíem que seria així, sense ells.
Però…
d'aquí uns dies començarem la vida de casats.
- I això és l'únic que m'importa. - Sí.
I encara ho podríem deixar tot,
anar a algun lloc tranquil i casar-nos sols.
No.
No tens escapatòria. Et convertiràs en un texà honorífic.
El teu baptisme comença demà.
Com? Em sucareu en salsa barbacoa?
No, en salsa picant.
- Salsa picant! - Sí.
No, però ara de debò, ja he conegut molts familiars teus.
No en poden quedar gaires.
Ostres!
Heu arribat!
- Hola! - Hola.
Estàs preciosa.
- Com estàs? - Hola.
- Com estàs?
Tal com et vaig ensenyar! Així es fa!
- Hola. - M'alegro de veure't.
Hershel!
Et presento el Lino, àvia.
Encantat de conèixer-la.
Em pensava que la mare de la núvia
seuria al davant.
Hola, mama.
- Sembles cansada. - Gràcies.
Si no m'haguessin confiscat la camamilla, te'n faria una compresa.
Suposo que tots semblarem extres del videoclip de "Thriller".
Està de mala llet.
No li agrada haver anat al casament de sa filla sense parella.
I amb l'exmarit.
Hola. També vens dels Estats Units?
És molt guapa, senyoreta.
Estàs lligant?
Jo? Mira ta mare.
- Vaja, gràcies. - Amir.
Gràcies. Portes un Valentino?
- Sí. Com ho ha sabut? - Tinc bon ull.
Sí, ja ho veig.
- Problemes. - Sí.
Tindrem problemes.
Anem.
No les tenia totes quan el vaig conèixer.
No puc confiar en un home que no té sal especiada.
No pots ser xef sense tenir-ne a la cuina.
I l'Amy està avançant a la feina.
Qualsevol que s'hagi educat a l'est de Texas
sap que jo ho pago tot.
- La Maxine i jo n'estem molt orgullosos. - Sí.
Ens morim de ganes de dur la nostra nena a l'altar.
Això t'ho havia dit?
No. Crec que és el bourbon.
Salut a tothom!
- Papa. - Sí?
- Podem parlar d'això? - Lino, et porto res?
- No cal. Gràcies. - Papa.
Es que… Potser la mama també em vol portar a l'altar.
Com vols que t'acompanyin tres persones?
Semblaríem un ramat de vaques.
Escolta, Lino.
Què és això?
Els meus fills no s'ho menjaran. Hi ha algun McDonald's per aquí?
M'has d'ajudar a controlar-los.
Com és que no hi ha HBO a la tele?
- Què? - Ho investigaré.
D'acord. Gràcies.
Ja ha preguntat dues vegades si pot anar a la cuina
a escalfar la planxa dels cabells.
- Sicília? Això és a Itàlia, no? - A 45 minuts en avió, diuen.
Em fa mal l'esquena del vol de tretze hores.
Puc anar de Houston a Dallas en 45 minuts.
Tan a prop i la seva família no ve?
Segur que venen a la cerimònia.
Vinga ja! No ho sé. Serien aquí si vinguessin.
No siguis negatiu!
Comporta't. No et puc treure de casa.
No oblidis que el meu amor és com una estrella…
Escolta.
…estimada meva.
Allò era pel whisky, no?
Tot allò que la Maxine em portés a l'altar.
Significaria molt per a la Maxine i per a mi, Amahle.
Però és el meu casament, papa, no el teu.
No tries tu.
I la meva targeta de crèdit?
Sempre esteu igual.
Vull començar el meu matrimoni sense esquivar les restes del vostre.
Saps com d'orgullosos estem de tu?
El que significa per a nosaltres?
Quan la Maxine es va casar amb mi,
us va acceptar a vosaltres dues.
Quan la Lynn va trencar la família,
la Maxine la va reconstruir per a vosaltres.
I per a mi.
Així que…
dic molt seriosament això de la cerimònia.
No oblidis…
Em faran parar boja!
Vols que faci d'àrbitre d'aquest combat èpic?
Estic disposat a entrar al ring.
No faig broma. S'ho estan carregant tot.
Amore, no és possible.
Són simples espectadors.
Sí. T'ho ensenyaré.
Un Baci?
- No llegeixes el missatge? - No.
En tinc un de millor.
"En els somnis, com en l'amor, tot és possible."
És el de la nit que et vaig ensenyar Florència.
- El vaig guardar. - T'estimo.
M'encanta com som.
Escolta.
Tot anirà bé.
Mama, no pots esperar que l'Amy assegui
un paio que acabes de conèixer a l'hotel amb la família.
- Ve amb mi. - L'acabes de conèixer.
- I la Maxine? - És la nostra madrastra.
Lynn, seuré amb el meu marit, el Hershel.
Recordes el Hershel?
Un paio alt, el vas deixar fa vint anys.
O sigui, que posareu l'Amir amb els nens?
I encara gràcies.
Potser ni tants vols que jo segui amb la família.
Seus a la taula principal.
Amb una dona que no recordo haver vist a la sala de parts.
Mama!
Anem a veure què tenen aquí per fer-te un suc verd.
- Hola. - Hola. Sol davant el perill en italià.
T'he de demanar un favor.
No són diners, no?
Em deixes el cotxe de lloguer?
T'he buscat per tota la vil·la
i havies tornat a l'hotel.
Necessitava estar sola.
- He marxat perquè… - Per què?
- Perquè sempre ho fas? - Escolta'm.
Em vaig casar massa jove.
I tot aquest temps m'he estat repetint
que per això vaig donar la custòdia al Hershel quan ens vam separar.
Que estaríeu millor amb ell
perquè jo no sabia qui era.
I…
va aparèixer la Maxine i va demostrar que jo tenia raó.
- Mama… - Estic lluitant
per tenir un lloc a la teva vida.
I sé que hauria d'haver-ho fet millor amb tu i la Z.
Només et demano que no m'esborris com a mare el dia del teu casament.
Et demano una altra oportunitat.
No cal que vinguis.
Mentre l'assegurança estigui a nom meu, sí.
M'estàs segrestant?
He de recollir el meu vestit.
No aniré enlloc amb tu fins que no em donis respostes.
Què et passa amb la teva família?
Pel que tinc entès,
pots anar de Sicília a Florència en el temps que es triga a anar
- de Houston a Dallas. - A Dallas, sí.
Per què no han vingut?
No ho aproven.
Mon pare no ho aprova.
Per la meva filla?
Per mi.
És difícil per a ells.
Per a mon pare.
Ell és…
un home orgullós i casar-me amb una estatunidenca…
No vull ser irrespectuós,
però, des de la seva perspectiva,
tots us acabeu divorciant.
No vols ser irrespectuós?
Si vingués al casament i beneís la unió i després acabés en divorci,
seria una vergonya per a ell i per a tota la família.
I no hi ha res pitjor per a un sicilià.
La meva família és així.
Entesos.
I doncs…
On anem?
La mama està insuportable.
Sí.
- El papa sembla un tirà. - Sí.
Un dia la Maxine els fotrà un mastegot al dos.
Oh, i tant!
Com es diu "saltar l'escombra" en italià, per cert?
Algú l'hi hauria d'explicar al padrí
abans que es pensi que els negres som fanàtics de la neteja.
És estrany?
Que sos pares no hi siguin.
El que és estrany és que la mama tingui acompanyant i jo no.
Podem trucar al conductor del bus.
- I el de la pelleteria? - Amy.
No m'interessen aquells homes.
- He conegut algú a Califòrnia. - Què?
- I no m'ho has dit? - Estaves una mica ocupada.
Qui és? Com es diu?
Ken.
Z!
I si sos pares no m'accepten?
Pot funcionar un matrimoni així?
Tu i jo no sabem com funciona un matrimoni.
Ho hauràs de descobrir sola.
La veritat?
Tant de bo fossin aquí.
Els pares del Lino.
Tant de bo el món sencer veiés aquest casament.
El que heu fet és increïble.
Els nostres avantpassats s'havien de casar d'amagat.
I ara tu saltaràs l'escombra en una vil·la amb obres del puto Michelangelo!
Ho has fet a la teva manera i estic orgullosa de tu.
Tu pots!
CASTELLEONE, SICÍLIA
T'he donat la meva vida.
I dos fills.
T'he posat menjar a taula dia i nit.
Dia i nit.
T'ho he donat tot.
Però és mon fill, Giacomo.
És fill nostre.
M'hauria d'haver demanat permís.
Per enamorar-se?
És una ofensa.
Per amor.
Primer…
se'n va anar a estudiar.
Després ens va abandonar….
per anar a jugar en una cuina!
El cuiner! El xef!
El xef.
És una desgràcia.
- És mon fill, Giacomo! - No hi anirem!
Gràcies!
Perdona.
Visca!
És de ma filla!
Estàs preciosa.
Gràcies.
Una cosa blava.
No et deixarem anar a l'altar
sense alguna cosa vella, nova, prestada i blava.
Amb tant de merder, me n'havia oblidat completament.
Només he preparat quatre coses. Espero no haver-me'n passat.
Maxine, és…
Àvia!
És preciós!
I prestat.
Que bonic.
És nou.
Doncs em toca la vella.
La meva nena.
Sabia que la tenia ell!
Ets igual que jo.
Espero que no t'importi,
però he pensat que t'aniria bé un toc final.
Així.
Mira.
Ja ets una mica texà.
Fas molt de goig.
Estàs llest?
Amore, estàs…
Ostres!
Tu també estàs bastant "ostres".
Què hi fas, aquí?
És absurd, ho sé.
Suposo que encara esperava que vinguessin.
No m'imaginava casar-me sense la meva família.
Lino.
La gent de fora és la meva família de bojos.
I la gent de Sicília és la teva família de bojos.
Però aquesta…
és la nostra família.
Només nosaltres, d'ara en endavant.
Només nosaltres.
M'agradaria dir unes paraules.
El matrimoni
és com una sabata.
Bé, com portar sabates.
Sí, aguanta-me-la.
En algun moment,
és igual el que facis,
per més fortes que les lliguis, t'hi entrarà una pedreta.
Què?
El que la majoria no sap…
Collons, ni alguns dels que sou aquí ho sabeu.
És que un bon matrimoni
et dona permís per enfrontar-t'hi abans que es converteixi en una roca.
Perquè coixejar no és viure.
Nena, et vull dir
el que desitjaria que algú ens hagués dit a ton pare i a mi.
T'has d'enfrontar a la pedreta.
Sigui el que sigui.
No deixis que se't clavi i et destrossi el peu.
Jo vaig ser tossuda i no em vaig treure les sabates.
I vaig perdre.
Moltes coses.
No vull que et passi el mateix.
Torna-me-la.
Bé…
Jo tampoc vaig ser perfecte. Ni ho soc.
Però aquest parell són la pera.
D'acord, em toca.
Per la meva germana valenta i guapa.
Qualsevol es pot enamorar.
Però, amb el nostre passat,
sí que és la pera entrar-hi
amb els ulls i el cor oberts.
Lino, sempre t'estimaré
per com et preocupes per ma germana.
Amén.
Segueix fent-me de menjar
i ens portarem la mar de bé.
Vinga. A l'esquerra.
Enrere!
Sí, així!
El tren amb destí a Cefalù està estacionat a la via cinc.
N'estàs segura?
Ets massa a prop de casa, amore.
La nostra lluna de mel i l'hotel a Torí.
No puc començar la nostra vida junts sabent que t'ha costat la teva família.
L'enfrontament amb mon pare ve de lluny i….
I sempre et triaria a tu.
Però no vull que hagis de triar.
No ho podria suportar.
Sí, ho entenc.
T'ensenyaré Sicília.
Me'n moro de ganes.
Sento l'olor del mar.
Buscaré un telèfon.
Avisaré que hem arribat.
Hola, papa.
Soc a casa.
Soc a Sicília.
Casa teva és a Amèrica.
No aquí.
És el Lino?
Què dius? Casa meva és aquí.
Això ja no és casa teva.
No vinguis!
Ei.
Ei, què ha passat?
No hi anem.
- Què? - Que no hi anem.
I ja està? Acabem d'arribar.
No som benvinguts.
- Què vol dir això? - Vol dir: "No vingueu."
Ara m'agradaria ensenyar la meva illa a la meva dona.
Busquem un hotel a Cefalù i alguna cosa per menjar.
El menjar té gust de serradures sabent que ell és tan a prop.
Veus què li estàs fent?
Ja que t'has aixecat, posa la tele.
I obre aquesta porta.
L'he tancada per respecte a tu.
Per això, m'he perdut el casament del Lino.
I la mama, el de son fill.
Per respecte a tu, ton fill encara no coneix la seva neboda Lina.
No es diu així.
Es diu Rosalina.
Es diu Lina.
Li vaig posar el nom per mon germà. Un germà que vull veure!
Tu el vas triar.
Fes alguna cosa.
Soc l'Amy, la…
Ja sé qui ets.
El Lino no sap que t'estic trucant.
Ja m'ho imaginava.
És tan tossut com el pare.
Com ho fem?
El Lino vol conèixer la Rosalina i veure-us a tu i a ta mare.
Podria venir quan no hi hagi ton pare.
És un poble petit. Mon pare ho sabria.
Els xafardejos ho empitjorarien.
- Ho entens? - Ho intento.
Hem de fer cas a mon pare perquè el respectin.
Si no, el posaríem en ridícul
i deshonraríem la família.
Un càstig que ens faria mal a tots.
Sobretot a ma mare.
Podríeu venir vosaltres?
Som a l'Hotel Baia del Mare, als afores de Cefalù.
Lluny de Castelleone. No ho sabria ningú.
Biagia, heu de venir a veure'ns.
Ton pare ha saber que li oferim una branca d'olivera,
la més gran de tot Sicília.
Vinga, si us plau.
Tenim poc temps.
M'alegro que no hàgiu marxat.
D'acord.
Intentarem convèncer el pare.
Ho aconseguirem.
Ens veurem allà a les sis.
Vindrem.
Fins a les sis. Gràcies, Biagia.
Era ma germana?
Vindrà a l'hotel a les sis, avui.
Amb la teva neboda, la Rosalina.
I ta mare.
Ma mare també ve?
Creus que és possible que ton pare…?
Anem… Anem a fer un tomb.
- D'acord. - D'acord? I…
centrem-nos en les coses bones i en el bon menjar.
Això són panelle.
Ostres! Què és això?
És meusa.
- D'acord. - Són la melsa i els pulmons
bullits en llard.
- Què et sembla? - Boníssim.
Què és això?
I la salsa?
S'ha acabat.
No en queda.
És preciós.
Segur que quedaria genial en un quadre.
La pedra és el meu quadre.
Si plou, tornaré demà.
En vols una foto?
No, gràcies.
No cal.
- Has tastat el provolone al forn? - És boníssim!
És amic teu?
No, ens acabem de conèixer.
L'estic embolicant per al viatge.
Què és?
Amore, portarem un pastís al seu amic de Los Angeles.
- Com? - És el meu cosí tercer, l'Antonio.
Fa molts anys que va marxar. Li encantarà.
Li portarem un pastís a un desconegut?
No és un desconegut.
És sicilià.
Saps on viu el teu cosí Antonio?
És clar. Viu a la zona de Hollywood.
Hollywood?
No penses endur-te aquest pastís a Los Angeles, no?
És clar que sí.
És l'hora.
Vull arribar-hi abans que elles. D'acord.
A Castelleone s'hi menja molt bé!
Que tingueu un bon dia.
És com reviure el casament.
Hauries d'anar-hi sense mi.
Això és més important.
Hi has d'anar i arreglar les coses.
No aniré enlloc sense la meva dona.
Perquè totes les decisions que ell odia m'han portat fins a tu.
Confia en mi. S'ho ha buscat ell solet.
- Així, papa? - Sí, ha de quedar estret.
Mira tot això.
Són els gustos que m'agradaria fer arribar a Amèrica.
Els que són exclusiu d'aquesta illa i de la meva joventut.
Els colors són increïbles.
Sí?
- On? - Allí.
Si hagués fet una passa
cap a mi,
hi hauria anat corrent.
Ho sento molt.
Mira'm.
Recorda-ho.
Jo soc el teu centre.
Només tu i jo.
Estic enfadada amb el meu marit.
Volia posar una pedra al seu plat de pasta.
I la vaig posar al seu costat del llit.
Pare,
li vaig negar un bon àpat.
Vaig agafar tota la salsa per a la seva pasta
i me la vaig menjar mentre em mirava.
Em fa por la meva ira.
Em fa por.
No sé què seria capaç de fer ara.
Pare, si us plau, ajudi'm.
Vull escriure-ho tot.
Tot el que pugui recordar.
Tots els records que em porta ser aquí.
Cuinar amb ma mare, la meva infància.
Aquesta illa em va forjar.
I vull recordar-ho tot.
Lino.
Fill meu!
No ha vingut.
L'esperança no mor mai.
És la meva dona,
l'Amy.
Estàs massa prim.
- Vinga! - I aquesta barba? Estàs molt seriós.
Sempre igual.
- Deixa'l estar. Està guapo. - Sempre!
Sí, ja ho sé.
Vinga, no tenim gaire temps.
Déu no vulgui que ell ho sàpiga.
No podia estar tan a prop del meu fill i no veure'l.
Verge santa, ets una monada!
Te'm menjaria!
Espero que tingui el meu caràcter i el teu esperit aventurer.
Hauríem de marxar.
És tard.
T'ajudo.
T'estimo.
Jo també, mama.
Però no tornaré a venir.
- Per ella? - No és just, mama.
És culpa d'ell.
Ell m'ha fet triar.
L'Amy és la meva dona.
La trio a ella.
Que Déu t'acompanyi.
Jo la cuidaré.
LOS ANGELES, CALIFÒRNIA
Avui comencem una nova vida junts, amore.
No ens reté res.
Els nostres somnis ens esperen.
T'ho prometo.
Subtítols: Maria Romero Soronellas