‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫חכה, לינו, אתה חייב לספר להם על האופה.‬
‫הסכמתי להביא מתנה לאיזה בחור סיציליאני.‬
‫סיציליאני שאנחנו לא מכירים…‬
‫- סתיו 2004 -‬
‫…שגר איפשהו בלוס אנג'לס.‬
‫אני לא מבין מה הסיפור הגדול.‬
‫אז אני מגיעה לשם,‬ ‫והבחור כבר עוטף את העוגה.‬
‫עוגה?‬ ‫-עוגה.‬
‫לינו הבטיח‬ ‫שהוא יביא אותה מסיציליה ללוס אנג'לס‬
‫לדודן של הבחור הזה.‬
‫אבל אין כתובת, כן? רק "הוליווד".‬
‫והשם שלו הוא אנטוניו רוסו.‬
‫כן, בחיים לא תמצאו אותו.‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫מותק, איך קראו לסוכנות שנעזרנו בה‬ ‫כשהשוכרים שלנו לא שילמו שכ"ד?‬
‫משטרת לוס אנג'לס.‬
‫איימי, כדאי שתעבירו להם את הצ'קים בזמן,‬
‫כי אתם לא חוזרים לגור איתי.‬
‫לינו, מה אלה?‬
‫ארנצ'יני.‬
‫כן. הכנתי אותם הפעם מאורז זעפרן.‬
‫אני מנסה להוסיף אותם לתפריט במסעדה,‬ ‫כי נורא שקט שם לאחרונה.‬
‫דיוויד ופרסטון אמרו‬ ‫שנוכל לשתול כאן גינת ירק. מגניב, נכון?‬
‫אם נמשיך לאכול ככה, בטח.‬
‫זה כמו מסעדה איטלקית בחצר האחורית שלנו.‬ ‫-תהיו הדיירים הכי טובים שאי פעם היו לנו.‬
‫טוב, אני מקווה לפתוח מסעדה משלי בעתיד.‬ ‫-כן.‬
‫קן, אתה מבשל?‬
‫טוב, בעיקר ברביקיו.‬
‫זה נושא רציני במשפחה שלנו.‬ ‫-גם בשלי.‬
‫לצלי של אבא שלי אין מתחרים.‬
‫אל תגלי לאבא שאמרתי את זה,‬ ‫אבל זו האמת לאמיתה.‬
‫פגשת את אבא שלו?‬
‫בשבוע שעבר. הוא מדהים.‬
‫אבא מסור מאוד, אוהב את…‬
‫סליחה, לינו.‬
‫לא, זה…‬
‫זה בסדר. הכול בסדר.‬
‫אני לא מאמינה שכבר פגשת את אבא שלו.‬ ‫-נראה לי שזה הדבר האמיתי, איימי.‬
‫אני מחבבת אותו, זי.‬
‫גם אני.‬
‫אלוהים, תראו אותך. את כבר מתה‬ ‫להיכנס להיריון וללדת לו קוורטרבק קטן.‬
‫לא.‬
‫אבל התינוקות שלנו באמת יהיו יפים.‬
‫מה?‬
‫פשוט… אף פעם לא ראיתי אותך ככה.‬
‫את ולינו לא מנסים להיכנס להיריון?‬ ‫יש לכם דירה חדשה, אתם נשואים.‬
‫לא.‬
‫זורה, יש לך קריירה. קריירה שאת אוהבת.‬
‫אני מרגישה שהחלק הזה בחיי רק מתחיל.‬
‫את יודעת?‬ ‫כלומר, שלא תטעי, אני אוהבת את הגלריה,‬
‫והכסף ממש טוב.‬
‫פשוט אין לי זמן ליצור את האומנות שלי.‬
‫אני מרגישה שאם אביא ילד עכשיו…‬
‫הקריירה שלי לעולם לא תמריא.‬ ‫ולינו יודע שאני לא מוכנה.‬
‫חוץ מזה, רק עכשיו התחתנו, אז יש לנו זמן.‬
‫אני רוצה שהוא יפגוש את אימא.‬
‫אני יודעת,‬ ‫אבל אחרת הוא לא ידע למה הוא נכנס.‬
‫בסדר, אז אני מציעה‬ ‫שתעשי את זה במסגרת קבוצתית,‬
‫כי ככה היא תהיה חייבת להתנהג יפה.‬
‫כן?‬
‫בסדר.‬
‫בואי נאכל את העוגה.‬
‫לא! לינו הבטיח‬ ‫לתת אותה לדודן של האופה. לא.‬
‫אחרי שתמצאו גם את הדודנים‬ ‫של הקצב ויצרן הנרות?‬
‫קדימה, תפתחי.‬
‫תפתחי את זה.‬
‫בסדר.‬ ‫-תפתחי.‬
‫רק כי הכרחת אותי.‬
‫תסגרי את זה. אין עוגת קטיפה אדומה באיטליה?‬
‫שמחתי לקבל טעימה קטנה מהבית, אימא.‬
‫אחותך נסעה עד צ'פלו‬ ‫כדי לשלוח לך את העגבניות האלה.‬
‫ואו, באמת?‬ ‫אני אכין מהן רוטב פסטו סיציליאני נהדר.‬
‫מה שלום רוזלינה וביאג'ה?‬
‫רוזלינה דומה לך שתי טיפות מים.‬
‫נקווה שזה יעבור לה.‬
‫אתה צריך לראות את אבא שלך עם רוזלינה.‬
‫איך בדיוק, אימא?‬
‫סיפרת לו שנפגשנו בצ'פלו?‬
‫שהחזקתי את האחיינית שלי?‬
‫לא. מה שהוא לא יודע לא יפגע בו.‬
‫זה מה שחשבתי.‬
‫אימא, אני חייב לסיים.‬
‫ביי.‬
‫את לא רואה? זה לא מוכן.‬
‫זו הסיבה שדחינו בפעם הקודמת‬ ‫את פתיחת התערוכה שלך.‬
‫אל תטעי, אני אוהבת את זה, אבל זה זהה.‬ ‫-זה שונה לגמרי.‬
‫אם יורשה לי.‬ ‫אני רואה את השכבות שהוספת שם ושם.‬
‫ההבדל קטן, אבל המרקם עשיר יותר.‬
‫קיאנה, אני מבינה את הרצון‬ ‫לחכות עד שזה יהיה מושלם,‬
‫אבל זה מוכן לצאת לעולם.‬
‫בסדר, אבל כדאי שתהיה טקילה בערב הפתיחה.‬
‫אם אראה כוס אחת של רוזה, אני נשבעת, קלואי…‬
‫צריך לדבר עם אומנים בצורה מסוימת‬ ‫כדי להפגין כבוד לתהליך היצירה שלהם.‬
‫יכולתי להיעזר בך בשבוע שעבר.‬
‫הגיע מועד חידוש החוזה של ליילה מהדי.‬
‫היא הופיעה על השער של "ארט ניוז",‬ ‫ופתאום נדמה לה שהיא סינדי שרמן.‬
‫קלואי רוצה שתעייני בנתוני התמחור האלה.‬
‫וכמעט שכחתי,‬
‫זה לא היה קל,‬ ‫אבל אני חושבת שמצאתי לך את אנטוניו רוסו.‬
‫שיפוץ במגדלי ווטס:‬ ‫שימור מורשת האומנות של אל-איי -‬
‫תודה.‬
‫אין מילים בפי להודות לכם.‬
‫אנחנו מודים לך.‬
‫אילולא פגשנו את בן דודך בסיציליה,‬ ‫לא היינו יודעים ש…‬
‫שהמקום המדהים הזה נמצא ממש לידנו.‬
‫ואו.‬
‫שתדעו, סיימון רודיה עשה הכול במו ידיו.‬
‫בלי שום רקע באדריכלות.‬
‫בלי פיגומים. רק חזון ותשוקה.‬
‫זה לקח לו 33 שנה.‬
‫ואו.‬
‫"שמתי לי למטרה לעשות משהו גדול…‬
‫ועשיתי זאת."‬
‫מר רוסו, אפשר להראות לה משהו?‬ ‫-כן.‬
‫בואי לראות את הציור שלי.‬ ‫-סליחה, איימי.‬
‫אני מנהל הבניין, אבל חסר לנו עובד,‬ ‫אז אני מנהל את תוכנית הילדים היום.‬
‫אני אשמח.‬
‫אני כבר בא, ג'ינה.‬
‫את ציירת את זה? אני מתה על זה.‬
‫עכשיו את תציירי משהו.‬
‫אני?‬
‫בסדר.‬
‫אשתך טובה עם ילדים.‬
‫כן, מתברר.‬
‫אם תרצי להתנדב כאן, איימי, נשמח לקבל אותך.‬
‫ידעתם שאומנות לא חייבת להיות מושלמת?‬
‫- כעבור שבועיים -‬
‫ושאפשר ליצור אותה מכל דבר בחיים?‬
‫כמו הדברים במגדלי ווטס.‬
‫קוראים לזה אומנות מחפצים יומיומיים,‬ ‫וסיימון רודיה השתמש מכל הבא ליד.‬
‫אתם רוצים להכין מגדלים משלכם?‬ ‫-כן!‬
‫טוב, תראו לי מה הבאתם מהבית.‬
‫אילו סיפורים המגדלים שלכם יספרו עליכם?‬
‫ג'ושוע…‬
‫קלואי? היי, אני לא יכולה לדבר כרגע.‬ ‫-את צריכה לבוא לגלריה.‬
‫עיתונאי מ"ניו יורק טיימס מגזין"‬ ‫מגיע הנה לראיין את ליילה.‬
‫היא מאיימת להגיד לו שהיא עוזבת אותנו.‬
‫קלואי, את זוכרת שאני מתנדבת ב…‬
‫את זוכרת את ההעלאה שקיבלת בתחילת השנה?‬
‫תשכנעי את ליילה לחדש את החוזה שלה. עכשיו.‬
‫התערוכה שלך נפתחת רק בעוד חודש,‬ ‫ואת מורידה את היצירות שלך מהקירות שלנו?‬
‫זה דינמי.‬ ‫זו דרך מעולה לפתוח את כתבת הפרופיל.‬
‫"ליילה נעה בחן ובנחישות ברחבי הגלריה".‬
‫זה מסר.‬ ‫-או הצהרה.‬
‫אולי.‬
‫ההצעה של קלואי לא הוגנת.‬ ‫כלומר, 50 אחוז מהמכירות שלי? אני רוצה 75.‬
‫לא. כל הגלריות לוקחות חצי.‬ ‫זה מה שמקובל בתעשייה, ליילה.‬
‫תגידי את זה לגרבוז'יאן.‬
‫מה את עושה?‬
‫מה?‬
‫האישה שפגשתי לפני שנתיים הייתה אומנית‬
‫שהתעניינה רק ביצירה.‬
‫לא ב"ניו יורק טיימס", לא בכסף, אלא ביצירה.‬
‫את מרוכזת בתדמית שאת משדרת לעולם,‬ ‫ושכחת למה רצית ליצור אומנות מלכתחילה.‬
‫מה את יודעת על יצירה?‬
‫לא, תגידי לי‬ ‫מה יצרת מאז הפעם הראשונה שנפגשנו‬
‫ואמרת לי שאת רוצה להיות אומנית.‬
‫עשר, אחת עשרה, שתים עשרה, שלוש עשרה…‬ ‫שלושה עשר דולר, לעזאזל!‬
‫סילביו, סליחה שסידרתי לך עבודה פה.‬
‫זה בסדר.‬
‫אין לקוחות.‬
‫זה בגלל האוכל.‬
‫אני יודע.‬ ‫ניסיתי להכניס את הפסטו שלי לתפריט,‬
‫אבל אין סיכוי.‬ ‫-אמרתי לך. זה בזבוז זמן.‬
‫תקשיבו, כולם. החזקנו מעמד כמה זמן שיכולנו,‬
‫אבל אי אפשר להמשיך ככה.‬
‫אני סוגר את המסעדה.‬ ‫בואו אליי לאסוף את המשכורת האחרונה.‬
‫לעזאזל!‬
‫היי…‬
‫תיפתח פה מסעדה אחרת?‬
‫הלוואי. אני תקוע עם החוזה,‬ ‫אבל אני לא רוצה להפסיד יותר כסף על זה.‬
‫החלל יישאר ריק.‬
‫אז מה יקרה לכל הדברים במטבח?‬
‫מן הסתם אכפת לה יותר מהכסף,‬ ‫ואני יודעת כמה היא הייתה חשובה לך.‬
‫סליחה, קלואי. את יכולה לפטר אותי עכשיו…‬ ‫-שתזדיין.‬
‫מה?‬
‫חבל שאת לא רואה את הפרצוף שלך כרגע. שתי.‬
‫ותנשמי.‬
‫להתמודד עם אומנים‬ ‫זה החלק הכי גרוע בעבודה הזאת לפעמים,‬
‫אבל את ממש טובה בזה.‬
‫את לא נרתעת מהשיחות הקשות. זה נדיר.‬
‫גרבוז'יאן יכולים לקבל את ליילה.‬
‫אני מעדיפה אותך בהרבה.‬
‫אני רוצה להציע לך קידום:‬
‫מנהלת קשרי אומנים.‬
‫אינסלטה די ארנצ'ה אה אוליבה,‬
‫פוראה די פאבה אה פנה פריטו,‬
‫פאנלה,‬
‫באצ'לי די פבה אלה ברצ'ה,‬
‫ארנצ'ינה קון ריזו ורדה אה פיסלי.‬
‫ו…‬
‫ספגטי קול פסטו אלה טרפנזה.‬
‫זה פסטו סיציליאני?‬ ‫-כן.‬
‫תאכלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה דעתך?‬
‫טעים בטירוף.‬
‫ואו.‬
‫שמעתי ששפים פותחים מסעדות זמניות‬
‫כדי לנסות דברים חדשים. קוראים לזה פופ-אפ.‬
‫אני רוצה לשכור‬ ‫את מנג'ה מיה ואת הציוד במטבח.‬
‫אם יהיה לי ערב אחד‬ ‫שבו אדגים מה אני יכול לעשות,‬
‫אני חושב שבעלי המסעדה ישקיעו בי.‬
‫וגם אם לא, זו דרך לרכוש מוניטין.‬
‫אין לנו כסף לזה.‬
‫אני רוצה להשקיע את החסכונות שלנו בפופ-אפ.‬
‫אני רוצה להמר על עצמי.‬
‫כל מה שאנחנו רוצים הוא הימור.‬
‫ואני חושב שנוכל לעשות את זה יחד.‬
‫אהוב שלי…‬
‫אבל אם את לא מסכימה…‬
‫יש אוכל כזה באל-איי?‬
‫טוב, עכשיו יהיה.‬
‫זה כל כך טעים.‬
‫אני יודע.‬
‫רק שנייה.‬
‫הבנתי, אימא. חותכים את העגבניות‬ ‫ואז מוסיפים את המים והחומץ. חכי…‬
‫ואחר כך?‬
‫וזו הכיתה.‬
‫אימא, תכירי. זה מנהל הבניין, אנטוניו רוסו.‬
‫היי.‬ ‫-לא יכול להיות שזו אימא שלך.‬
‫כדאי שתפסיק.‬ ‫-זו אימא שלי.‬
‫וזו אחותי זורה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫נעים מאוד להכיר את שתיכן.‬
‫איימי עשתה עבודה מדהימה עם הילדים פה.‬
‫סיימון רודיה היה גאה, איימי.‬
‫וגם אני גאה.‬
‫אז דיברתי עם מועצת המנהלים,‬ ‫והם מציעים לך עבודה במשרה מלאה.‬
‫המשכורת לא גבוהה כמו בגלריה, אבל…‬
‫היא תשמח לעשות את זה.‬ ‫-אימא.‬
‫אנטוניו, אני מעריכה מאוד את ההצעה,‬ ‫אבל אני לא…‬
‫רגע, את לא מסרבת לו.‬
‫ברור שאימא שלך היא אישה חכמה מאוד.‬
‫את צריכה להקשיב לה. בבקשה תסכימי, איימי.‬
‫סלחו לי.‬
‫אני לא יודעת מה גרוע יותר,‬
‫שקיבלת את העבודה בשמי‬ ‫או שאת מפלרטטת בתערוכת ילדים.‬
‫ב'. בהחלט ב'.‬
‫אני לא מחפשת את המבט הגברי.‬
‫תספרי את זה לשמלה שלך.‬
‫איימי, את צריכה להסכים להצעה.‬
‫זו אומנות, זו הזדמנות לתרום לקהילה.‬
‫ככה חינכנו אותך.‬ ‫-אני יודעת, אימא, אבל יש לי עבודה.‬
‫עבודה שאני צריכה,‬ ‫כי כל החסכונות שלנו מושקעים בפופ-אפ.‬
‫אני צריכה את המשכורת של הגלריה.‬
‫אבל מעולם לא נראית מאושרת יותר.‬ ‫-סליחה, אבל היא צודקת.‬
‫- יוסטון, טקסס -‬
‫כן, אעשה את זה מחר.‬ ‫-בסדר.‬
‫הלו?‬
‫היי, מתוקה שלי.‬
‫מה נשמע?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אז למה את נשמעת כאילו מישהו ירה בכלב שלך?‬
‫קלואי הציעה לי קידום.‬ ‫-זה לא נשמע כמו חדשות רעות.‬
‫וקיבלתי הצעת עבודה‬ ‫ממרכז האמנות של מגדלי ווטס.‬
‫אבל המשכורת נמוכה בהרבה,‬ ‫ואנחנו זקוקים לכסף.‬
‫נשארתי בגלריה זמן רב יותר משציפיתי,‬
‫ואני לא יודעת,‬ ‫אני מתחילה להרגיש שאני הולכת על בטוח.‬
‫בטוח זה טוב.‬
‫אימא אומרת‬ ‫שאני צריכה להסכים לעבודה במגדלים.‬
‫היא אומרת לך מה לעשות. כן, מתאים לה.‬
‫אבל אם אקח את הקידום…‬
‫לינו יקבל את מה שהוא רוצה.‬
‫ואם אקח את העבודה במגדלים…‬
‫אני אקבל את מה שאני רוצה.‬
‫הילדים האלה מעניקים לי השראה.‬
‫ובמגדלי ווטס דוגלים באומנות לשם האומנות.‬
‫ואם אעבוד שם, אוכל לחיות לפי העקרון הזה.‬
‫מה לעשות?‬
‫דיברת עם לינו על זה?‬ ‫-לא.‬
‫אז חייגת למספר הלא נכון.‬
‫זה בינך לבין בעלך.‬
‫ברצינות? אין לך דעה בנושא?‬
‫הדעה שלי לא חשובה.‬
‫את ולינו הקמתם משפחה משלכם.‬
‫אתם צריכים לפתור את זה בעצמכם.‬
‫אבא, אני צריכה לסיים. יש לי הרבה עבודה.‬
‫טוב.‬
‫- ליזולה‬ ‫פתיחה חגיגית הערב! -‬
‫אני אשפוך בגללך.‬
‫בא לי לטרוף אותך…‬
‫אני לא בטוחה שמשרד הבריאות‬ ‫יאשר את מה שאתה עומד לעשות.‬
‫הנעל שלך נפתחה.‬
‫תודה רבה. נחמד מאוד מצידך.‬
‫בסדר.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-אנחנו תכף פותחים, אז צריך…‬
‫רואה? בגלל זה שף צריך להישאר במטבח.‬
‫תאחלי לי בהצלחה.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫משהו לשתות?‬
‫היי. מהמם.‬
‫לינו עשה עבודה נהדרת. זה נפלא.‬ ‫-נכון?‬
‫היי.‬ ‫-כן. היי.‬
‫ברוכות הבאות.‬ ‫-כן.‬
‫תיקחי את זה למטבח‬ ‫ותבקשי מלינו למצוא לזה צלחת בשבילי?‬
‫הבאת אוכל לפתיחת המסעדה של לינו?‬
‫אני כאן, איימי, תומכת בלינו.‬
‫לא הייתי מחמיצה את ההזדמנות.‬ ‫-לראות אנשים אחרים אוכלים את האוכל שלו?‬
‫בסדר. אל תדאגי.‬
‫אקח את זה ואמצא לזה צלחת בעצמי.‬
‫תודה, מתוקה.‬ ‫-ברור.‬
‫שלום, אנטוניו.‬
‫תסלחו לי.‬
‫היא שתתה?‬
‫אני עושה את זה הערב.‬ ‫שמעתי בעצתך והזמנתי את קן.‬
‫לא אמרתי לך להכיר בינו ובין אימא הערב.‬
‫מסגרת קבוצתית, זוכרת?‬
‫אבל אני צריכה שתעזרי לי‬
‫אם אימא תתחיל להתנהג כמ אימא.‬ ‫-זורה…‬
‫אם נשתף פעולה, זה יהיה קלי קלות.‬
‫והבאתי לך שחקני פוטבול רעבים.‬
‫היי.‬
‫בסדר. שאלוהים יברך אותך.‬
‫היי.‬ ‫-היי, קן. מה שלומך?‬
‫טוב. מה שלומך?‬ ‫-כן. תיכנסו, חבר'ה.‬
‫ג'ונתן, היי.‬ ‫-טוב לראות אותך.‬
‫טוב לראות אותך. ברוך הבא ל"ליזולה".‬
‫אנחנו שמחים מאוד שאתה והאורחים שלך באתם.‬
‫יש לנו שולחן מיוחד בשבילכם.‬
‫נפלא.‬ ‫-בואו איתי.‬
‫אז אני מבינה שלא היה לך מספיק שכל‬ ‫לבחור בקריירה טובה יותר.‬
‫לדעתי לאור פציעות הראש…‬ ‫-מה?‬
‫הצילו!‬ ‫-…והגזענות כלפי השחקנים,‬
‫ליגת הפוטבול צריכה…‬ ‫-קן הוא מורה, לא שחקן פוטבול.‬
‫כבר לא.‬
‫יש מחלות מין?‬
‫אימא!‬ ‫-לא, גברתי.‬
‫כמה ילדים יש לך?‬
‫אפס, גברתי.‬
‫אז אתה השחקן היחיד שלא מתפרפר?‬
‫כמה כסף חסכת מקריירת הפוטבול שלך?‬ ‫כי מורים לא מרוויחים הרבה.‬
‫שוב, את זוכרת שאני מורה, נכון, אימא?‬
‫אני בצד שלך.‬
‫ניהלתי את הכסף שלי בתבונה.‬ ‫אני שמרן בענייני כספים.‬
‫אל תדאגי, הוא לא רפובליקני.‬
‫למעשה, אני לא מצביע בכלל.‬
‫כן, נדבר על זה אחר כך.‬
‫זורה, מתוקה, לא היה לך גבר כבר הרבה זמן.‬
‫אני רק מנסה לוודא שהוא מספיק טוב בשבילך.‬
‫אל תתערבי ותני לאימא לעבוד.‬
‫אתם צריכים משהו? עוד יין?‬
‫סיפרתי לקלואי על העבודה הנהדרת שלך‬ ‫במרכז האומנות של מגדלי ווטס.‬
‫מתברר שאת עושה חיל גם שם.‬
‫כן, אני…‬ ‫-היי.‬
‫רק רגע. מה?‬
‫קן ואני עוזבים.‬
‫למה? חשבתי שתישארו יותר.‬
‫תמסרי ללינו "כל הכבוד" בשמי.‬
‫לא, חכו. זורה, קן.‬
‫אני לא יודע כמה זמן זה יימשך,‬ ‫אבל הערב בעלך הוא מצליחן.‬
‫כן.‬
‫אני לא יכול לתאר את ההרגשה.‬ ‫-אתה יודע, זה יכול להמשיך ככה.‬
‫קלואי רוצה לתת לי קידום.‬ ‫אקבל תואר חדש וכנראה יותר כסף.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫היא אומרת שאני טובה בקשרי אומנים.‬ ‫-את לא מעוניינת במשרה?‬
‫אני לא רוצה לנהל קריירות של אחרים.‬ ‫אני רוצה קריירה משלי.‬
‫אבל נעים להיות מבוקשת.‬ ‫ואנטוניו הציע לי עבודה, אז…‬
‫רגע. אנטוניו?‬
‫כן, הוא הציע לי עבודה.‬
‫אז את חייבת להסכים להצעה.‬ ‫-לא, לינו.‬
‫אני לא יכולה. רציתי לדבר איתך על זה קודם,‬
‫אבל הרגשתי שאין מספיק מקום לחלום שלך‬
‫ולחלום שלי.‬
‫אוי, לא.‬ ‫-כן.‬
‫אהובה שלי.‬
‫לא, אני מעריך את הנכונות שלך‬ ‫להישאר בגלריה, אבל…‬
‫נסתדר גם בלי זה.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-אני בטוח.‬
‫זה קיצוץ בשכר לעומת קידום.‬ ‫-כן.‬
‫לא, בעיניי זה פשוט מאוד.‬
‫אלה החלומות שלנו, אלה החיים שלנו,‬ ‫ואנחנו חייבים להעז ולהסתכן.‬
‫אם לא עכשיו, אימתי?‬
‫חוץ מזה, אהובה שלי,‬ ‫לא אהיה מאושר אם את לא מאושרת.‬
‫מה?‬
‫כמו שאומרים בטקסס,‬
‫"לך על זה בגדול או לך הביתה".‬ ‫-כן.‬
‫וכשאת לצידי, אין חלום גדול מדי.‬
‫כן. תגיד את זה‬ ‫כשלא נוכל לשלם את חשבון החימום.‬
‫חכי. אף פעם לא הייתה לנו בעיה לייצר חום.‬
‫כן?‬ ‫-בסדר. נחשי מה אני אעשה הערב.‬
‫"היי, את עסוקה? זה זמן נוח בשבילך, זורה?"‬
‫זה זמן נוח?‬
‫לא. אני עובדת.‬ ‫-מה קרה? את נשמעת עצבנית.‬
‫ובאמת אין לך מושג למה.‬
‫טוב, זורה, פשוט תגידי לי מה העניין,‬ ‫כדי שאוכל לספר לך…‬
‫אדבר כשאהיה מוכנה לדבר.‬
‫רגע. הלו?‬
‫מה ל…‬
‫היי, זאת זורה.‬ ‫-היי…‬
‫תשאירו הודעה.‬
‫זי, אני לא יודעת מה קרה,‬ ‫אבל אני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהבת אותך. תתקשרי אליי, בבקשה?‬
‫טוב, ביי.‬
‫למה שתעזבי גלריה‬ ‫במרכז סצנת האומנות של אל-איי‬
‫כדי ללמד ילדים קטנים לצייר?‬
‫לא אעזוב מייד.‬
‫אישאר כאן עד שתמצאי לי מחליפה.‬ ‫-לא.‬
‫אני אסתדר.‬
‫פשוט חבל שלא דיברת איתי בכנות.‬
‫חשבתי שאת בת טיפוחיי.‬
‫שלום. "ליזולה", 20 אחוז הנחה.‬ ‫-מצטערת.‬
‫לא צריך.‬ ‫-אוכל איטלקי מעולה.‬
‫האוכל הכי טוב בעולם! בסדר. אמרתי לכם.‬
‫היי, זאת זורה. תשאירו הודעה.‬
‫זורה, את יכולה להתקשר אליי?‬ ‫עבר יותר מדי זמן.‬
‫- ליזולה: אוכל יצירתי וחדשני‬ ‫שמביא את סיציליה ללוס אנג'לס -‬
‫יש לך אורח.‬
‫היי, איך היה היום שלך?‬ ‫-היי. אהובה שלי…‬
‫כן?‬
‫עשיתי את זה.‬
‫אני נכנס לשותפות עם בעלי המסעדה.‬
‫הם קראו את הביקורת‬ ‫ורוצים להשקיע ב"ליזולה".‬
‫זה מדהים! כן!‬
‫כן. הייתי קופץ ומנשק אותך,‬ ‫אבל שמתי קרח על הברך.‬
‫עדיין כואב לך?‬
‫כן.‬ ‫-אפשר לראות?‬
‫היא חמה.‬
‫כן, לכן שמתי עליה קרח.‬
‫כן, אתה צריך ללכת לרופא.‬ ‫-לא.‬
‫אהובה שלי, זה לא רציני.‬
‫באת בלי להתקשר?‬ ‫-התקשרתי, אבל לא ענית.‬
‫תראי, הבאתי לך עגבניות משוק האיכרים.‬
‫מה את רוצה?‬
‫לינו נפצע בברך.‬ ‫אני חושבת שהוא צריך ללכת לאורתופד.‬
‫קיווינו שקן יוכל להמליץ על מישהו.‬
‫את יודעת מה מעצבן?‬ ‫-מה?‬
‫אחרי כל מה שקרה,‬ ‫באת הנה רק כי את צריכה משהו.‬
‫לא השתנית מאז כיתה ג'.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫היית באה אליי בדמעות‬ ‫כי איבדת את הכסף לאוכל,‬
‫כמה פעמים בשבוע, איימי,‬ ‫והייתי נותנת לך כסף לאוכל.‬
‫אבל את, אישה בוגרת, לא יכולת לעזור לי‬ ‫בפעם היחידה שביקשת שתתמכי בי.‬
‫רגע. על מה את מדברת, זורה?‬ ‫-אני טיפלתי באימא כשהיא התגרשה בשנית‬
‫בזמן שאת היית באיטליה והתאהבת.‬
‫נתתי לך וללינו, גבר שלא הכרתי,‬
‫לגור בדירה שלי בתחילת החיים המשותפים שלכם.‬
‫תמיד דאגתי לך,‬ ‫אבל כשביקשתי שתעזרי לי עם קן ואימא…‬
‫בסדר.‬
‫סליחה שאיבדתי את הכסף לאוכל.‬
‫ואני מעריכה את כל מה שאת עושה בשבילי.‬
‫באמת.‬
‫אבל האמת היא שהם יכלו‬ ‫להיפגש בבראנץ', כמו אנשים נורמליים,‬
‫ולא בערב הגדול של לינו.‬
‫זה היה ערב גדול גם בשבילי, איימי!‬
‫אולי אין לי חלומות נשגבים על אומנות,‬ ‫אבל יש לי חלומות.‬
‫אני רוצה לינו משלי.‬
‫ציפיתי שאת תביני את זה יותר מכולם.‬
‫בימים שנתתי לך כסף לקנות אוכל,‬
‫לא אכלתי.‬
‫אז בזמן שדאגתי לך, מי דאג לי?‬
‫שלחתי לך את שם הרופא.‬
‫קיבלת את מה שרצית.‬
‫כדאי שתלכי.‬
‫זורה, חכי.‬
‫אפשר…‬
‫זורה, בואי נדבר על זה.‬
‫- מרכז רפואי -‬
‫ואו.‬
‫קן אומר שמק הוא הטוב ביותר.‬
‫אז אתם חברים של קן? הוא היה שחקן מדהים.‬
‫אתה בטח לינו.‬ ‫-כן, נעים מאוד, דוקטור.‬
‫זאת איימי, אשתי.‬
‫בלעדיי, קן היה פורש מפוטבול‬ ‫שנתיים מוקדם יותר.‬
‫ציסטה של אופה, מה?‬
‫מזמן לא ראיתי אחת כזאת.‬
‫אני אפנה אותך לאונקולוג.‬
‫אונקולוג?‬
‫יש לך סרטן רקמות רכות נדיר‬ ‫בשם ליומיוסרקומה.‬
‫זה סרטן אגרסיבי שדורש טיפול אגרסיבי.‬
‫ננטר מקרוב את הכימותרפיה שלך‬
‫כדי שהגוף לא יקרוס בתהליך.‬
‫המטרה היא להקטין את הגידול‬ ‫לפני שנסיר אותו בניתוח.‬
‫יש לכם ילדים?‬
‫לא.‬
‫כימותרפיה פוגעת בזרע לטווח ארוך.‬
‫אם אתם רוצים ילדים,‬ ‫לינו צריך להקפיא את הזרע שלו עכשיו.‬
‫אלוהים.‬
‫הוא צריך להתחיל טיפול השבוע.‬
‫והמסעדה שלי?‬
‫צריך להקטין את הלחץ על הגידול ככל האפשר.‬
‫אני צריך לעבוד, דוקטור.‬
‫כרגע, הברך שלך שברירית מאוד.‬
‫ואם העצם תישבר, הסרטן יתפשט בכל גופך.‬
‫בנק הזרע "קריווייל", איך אפשר לעזור?‬
‫אני אוהב אותך, אימא.‬
‫ביי.‬
‫איך היא הגיבה לחדשות?‬
‫לא סיפרתי לה.‬
‫היא לא יכולה לעשות כלום בנידון.‬ ‫-לינו…‬
‫וזה רק יכאיב לה.‬
‫אחכה עד שנעבור את זה.‬
‫אני צעיר.‬
‫נעשה כימותרפיה ואז ניתוח.‬
‫ברגע שהדבר הזה יצא ממני,‬
‫אספר לאנשים.‬
‫והמשפחה שלי?‬
‫בואי נשמור את זה לעצמנו.‬
‫בסדר.‬
‫ליינו אורטולנו?‬
‫אתה צריך למלא כמה טפסים.‬
‫בטח.‬
‫כמה זמן הטיפול?‬
‫בערך ארבע שעות.‬
‫בסדר.‬
‫אהובה שלי…‬
‫את לא חייבת להישאר.‬ ‫-אעזור לך למלא את הטפסים.‬
‫בחייך.‬
‫אני אהיה בסדר גמור.‬
‫לכי.‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫בסדר. נתראה אחר כך.‬
‫אני לא אתרחק.‬
‫הכניסו לך את הפורט בתחילת השבוע?‬
‫כן.‬
‫שם?‬
‫לינו אורטולנו.‬
‫בסדר. תאריך לידה?‬
‫עשרים וחמישה בספטמבר, 1973.‬
‫בסדר. מקצוע?‬
‫אני שף.‬
‫בסדר. תפתח חולצה, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫עכשיו…‬
‫זהו.‬
‫בסדר. אתה יכול להישען לאחור.‬
‫רק ליתר ביטחון, בסדר?‬
‫- כימותרפיה -‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫איחרת. לקחתי מונית.‬
‫אמרת לי לעזוב.‬
‫שתיתי קפה. הלכתי לשבת איפשהו לרגע.‬
‫כשחזרתי ואמרו לי שעזבת, לינו…‬
‫הייתי מבועתת.‬
‫אפילו התקשרתי לדיוויד‬ ‫כדי לבדוק אם הלכת הביתה.‬
‫אתה לא אמור לזוז או לעמוד.‬
‫אתה לא…‬
‫לפני שבועיים עמדתי כל הלילה ולא אמרת מילה.‬
‫לפני שבועיים לא היה לך סרטן.‬
‫אתה בסדר?‬
‫היי…‬ ‫-אל תיגעי בי.‬
‫היי! אלוהים! בסדר, תסתכל עליי.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫קחי את הסכינים שלי.‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו חייבים לסגור.‬
‫חשבתי שאולי אוכל לעבוד כיועצת או…‬
‫לחזור במשרה חלקית.‬
‫כל מה שיאפשר לנו‬ ‫לשמור על ביטוח הבריאות כרגע.‬
‫בבקשה.‬
‫מה קורה?‬
‫פוליסת הביטוח שלנו עוד לא נכנסה לתוקף, ו…‬
‫אנחנו ממש צריכים ביטוח בריאות כרגע.‬
‫מה קרה, את בהיריון או משהו?‬
‫אני פשוט ממש צריכה ביטוח בריאות כרגע.‬
‫בסדר.‬
‫נמצא דרך לשמור על הביטוח שלך.‬
‫תודה.‬
‫- ליזולה‬ ‫מצטערים, סגור -‬
‫היי, מתוקה שלי. מזמן לא דיברנו. מה שלומך?‬
‫אנחנו אוהבים אותך, איימי.‬
‫ומה שאמרתי לך בשיחה הקודמת‬
‫לא אומר שלא אתמוך בך אם תצטרכי משהו.‬
‫אני עדיין אבא שלך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫היי.‬
‫אני לא יכולה לדבר כרגע.‬
‫אני יודעת שהמצב בינינו היה מוזר,‬ ‫אבל עברתי ליד המסעדה.‬
‫השותפים של לינו התחרטו?‬
‫מה קורה?‬
‫איימי.‬
‫לינו! תתקשרי למישהו!‬
‫לינו בסדר.‬
‫דיברתי עם ד"ר אטלורי,‬ ‫וצדקת כשהבאת את לינו הנה.‬
‫הוא יצטרך לצבור כוח,‬ ‫ובעוד כמה שבועות ייכנס לניתוח.‬
‫אמשיי?‬
‫אני כאן. אנחנו כאן.‬
‫אני כאן, מתוקה.‬
‫אני כאן.‬
‫בסדר.‬
‫הבהלת אותי.‬
‫אהוב שלי, אנחנו חייבים לספר למשפחה שלך.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אני יודע.‬
‫אני אתקשר אליהם.‬