‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- כעבור שנה וחצי -‬
‫- סתיו 2006 -‬
‫לינו, אתה יכול לעזור לי, בבקשה?‬
‫כן.‬
‫אני בא.‬
‫אני לא יודעת‬ ‫כמה רווח אמור להיות בין השתילים, אבל…‬
‫הנוף מקסים.‬
‫אתה יודע, אילולא הכרתי אותך,‬
‫הייתי חושבת שאתה מנצל את המצב.‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫אסור לי לכופף את הברך.‬
‫אתה בטוח שאפשר לשתול‬
‫את הכרוב קרוב כל כך למרווה?‬ ‫-כן.‬
‫אבא אמר שככה הם יזינו זה את זה.‬
‫אני אתקשר אליו.‬
‫הלו?‬
‫היי, אבא.‬
‫היי. מה שלומך?‬
‫חבל שאתה לא פה, אבא.‬
‫אין עליך בגינון.‬
‫זוכר את עץ הזית שגזמת?‬
‫הוא נראה טוב.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫ושיחי הוורדים?‬
‫שיחי הוורדים?‬ ‫-כן.‬
‫טוב…‬
‫היה יכול להיות טוב יותר.‬
‫כן.‬
‫חכה, רק עוד משהו…‬
‫הרופא.‬
‫אנחנו פוגשים אותו מחר.‬ ‫-ואז זהו, נכון?‬
‫מי יודע, אבא?‬
‫לקחת את הגלולות שלך?‬ ‫-כן, לקחתי את האחרונה הבוקר.‬
‫יופי.‬
‫אבא…‬
‫נחיה ונראה.‬
‫יש לי חדשות טובות.‬
‫הסרטן נעלם. לחלוטין.‬
‫אז זה עבד?‬
‫נמשיך במעקב,‬ ‫נערוך סריקות כל שלושה-שישה חודשים,‬
‫אבל, לינו…‬
‫אין לך סרטן.‬
‫אלוהים. אז זהו זה?‬
‫צריך לחזק את המערכת החיסונית שלו.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש תועלת רבה בטיפולים הוליסטיים,‬ ‫כמו דיקור סיני ותזונה נכונה.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫מותר לי לאכול שוב סטייק נוסח פירנצה.‬
‫אני לא יודעת מה להגיד.‬
‫קיבלתם הזדמנות שנייה.‬
‫תמצו את החיים עד תום.‬
‫במצוות הרופא.‬
‫אתם יודעים, כמעט לא מצאתי שמרטפית,‬
‫כי החדשות הגיעו מהר כל כך.‬
‫היית צריך להביא אותו.‬
‫לא? בסדר. אולי בפעם הבאה.‬
‫אז מה תעשו עכשיו?‬ ‫-אתם צריכים לצאת לחופשה.‬
‫איימי. לינו.‬
‫מה זה?‬ ‫-מכולנו.‬
‫חבר'ה…‬
‫לא, זה…‬ ‫-לא, זה…‬
‫זה מוגזם.‬ ‫-לא.‬
‫צברתם הרבה חשבונות רפואיים,‬
‫והרפואה המערבית היא תרמית.‬
‫הרפואה המערבית הצילה את החיים של בעלי.‬ ‫אני רק רוצה להגיד את זה.‬
‫נכון. אבל אנחנו אוהבים אתכם,‬
‫ואנחנו רוצים לעזור.‬
‫לחיי לינו ואיימי.‬ ‫-לחיי לינו ואיימי.‬
‫אנחנו אוהבים אתכם.‬ ‫-תודה, חבר'ה.‬
‫הלוואי שיכולתי לשתות איתכם,‬ ‫אבל הרופא אסר עליי.‬
‫נשתה במקומך.‬ ‫-לחיים.‬
‫סליחה, אני צריך להתקשר להורים שלי.‬ ‫ניסיתי לתפוס אותם כמה פעמים, אבל…‬
‫לא…‬ ‫-איפה התמונה?‬
‫אה, כן. הינה.‬ ‫-נוודא שזה באמת התינוק שלך.‬
‫הוא לא נראה כמוה.‬
‫אימא. עשיתי את הסריקה.‬
‫הסרטן נעלם.‬
‫הלו?‬
‫אימא?‬
‫את שם?‬
‫לינו…‬
‫אבא שלך נפטר.‬
‫התקף לב.‬
‫איך יכול להיות שהוא מת?‬
‫דיברתי איתו בשבוע שעבר, אימא.‬
‫זה קרה אתמול, בזמן שהוא עבד.‬
‫לא התקשרתי עד עכשיו,‬ ‫כי ידעתי שאתה צריך לעשות את הסריקה.‬
‫לא רציתי למסור לך את החדשות הרעות.‬
‫הבריאות שלך הכי חשובה, לינו שלי.‬
‫הוא אהב אותך, בן.‬
‫תקשיבי, אימא, אני בא הביתה.‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬ ‫-לא, אימא. אני בא הביתה.‬
‫אין מה לעשות. המיסה מחר.‬
‫מי יטפל בך?‬
‫מספיק לי לדעת שאתה בריא.‬
‫תבטיח לי שתשמור על הבריאות שלך.‬
‫כן.‬
‫מה קרה?‬
‫רציתי שהוא יהיה גאה בי.‬
‫והוא היה.‬
‫בסופו של דבר, הוא היה גאה בך מאוד, לינו.‬
‫על מה?‬
‫על שאיחדת מחדש את המשפחה שלי.‬
‫אני אסיר תודה.‬
‫ואת יודעת מה?‬ ‫-מה?‬
‫אני לא רוצה לבזבז עוד זמן בחיים האלה.‬
‫לעולם לא עוד.‬
‫גם אני לא רוצה לבזבז עוד זמן.‬
‫אני רוצה שנהיה הורים.‬
‫אני רוצה להיות אימא.‬
‫זה בסדר?‬
‫בואי נעשה את זה.‬
‫למרבה הצער, המצב שלך ושל לינו לא אופטימלי.‬
‫הנחתי שפשוט נעשה הזרעה מלאכותית,‬
‫כי הקפאנו את הזרע של לינו.‬
‫טוב, מאחר שהכמות לא גדולה,‬
‫הפריה חוץ גופית תעניק לך‬ ‫את הסיכוי הטוב ביותר להיכנס להיריון.‬
‫זו בחירה אישית מאוד,‬ ‫אז קחי את הזמן ותחליטי מה נכון לך.‬
‫וזה בתנאי שהעובר ייקלט אחרי ההחזרה לרחם.‬
‫אבל זו הדרך היחידה‬ ‫שבה נוכל להביא לעולם ילד ביולוגי.‬
‫אם זה מה שצריך, אהובה שלי…‬
‫נעשה מה שתרצי.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫העיקר מבחינתי‬ ‫זה להיות אימא, לא להיות בהיריון.‬
‫וכשאני חושבת עלינו מקימים משפחה,‬
‫הביולוגיה לא תכתיב לנו את מי נאהב.‬
‫ואני בהחלט לא רוצה עוד רופאים בחיים שלנו,‬
‫עוד מחטים והפריה חוץ גופית.‬
‫אני לא רוצה שנקים משפחה בהפריה חוץ גופית.‬
‫תודה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫משפחה היא יותר מדם.‬
‫וחוץ מזה, אני לא…‬
‫אני לא רוצה להעביר לילד שלנו‬ ‫משהו שעשוי לעשות לו בעיות בעתיד.‬
‫כמו העקשנות שלך?‬
‫לא. את זה אני מתעקש להעביר לו.‬
‫זה חלק חשוב.‬
‫אני שורד סרטן.‬
‫זה אומר שאצטרך לעבור סריקות עד סוף חיי.‬
‫אבל אני…‬
‫יש לנו מכתב מהאונקולוג שלו, מומחה בתחומו,‬
‫והמכתב מאשר שלינו בריא לגמרי.‬
‫אם תיתני לנו הזדמנות…‬
‫איימי, לינו, אני מעריכה את הכנות שלכם,‬
‫אבל אני רוצה שתדעו שזה לא תלוי בי.‬
‫הדבר העיקרי שמבדיל‬ ‫את "מעגל אהבה" משאר סוכנויות האימוץ‬
‫הוא שאנחנו מציבים במרכז‬ ‫את הרצון של האם הביולוגית.‬
‫אנחנו לא מחליטים.‬
‫אימו הביולוגית של הילד‬ ‫צריכה להחליט מי מתאים.‬
‫אנחנו מבינים.‬
‫ואימהות ביולוגיות‬ ‫בוחרות הורים מאמצים משלל סיבות שונות.‬
‫אני לא יכולה להבטיח כלום,‬ ‫אבל יש לי עצה בשבילכם:‬
‫לכו הביתה‬
‫ותכתבו בקשה לאימוץ‬ ‫שתשקף את המהות שלכם כזוג.‬
‫תצרפו תמונות ומכתבים מחברים.‬
‫תספרו לה את הסיפור שלכם.‬
‫אני יודעת שאני משוחדת,‬ ‫כי אני אשתו של לינו,‬
‫אבל הוא יהיה באבו נהדר.‬
‫ככה אומרים "אבא" בפירנצה, שם נפגשנו.‬
‫מהרגע הראשון ידעתי‬ ‫שאני רוצה שהאישה הזאת תהיה אם הילדים שלי.‬
‫תחייכו!‬
‫בגלל מה שעברנו…‬
‫בגלל מה שאיבדנו…‬
‫…נוקיר את הילד הזה‬ ‫ונאמץ אותו לחיק משפחתנו לנצח.‬
‫בעלי…‬ ‫-אשתי…‬
‫…יהיה אבא מדהים.‬ ‫-…תהיה אימא מדהימה.‬
‫מה שלומך?‬
‫זהו.‬
‫- אביב 2007 -‬
‫את יפהפייה.‬
‫הבאתי לך…‬
‫מתנת שושבינה.‬
‫את חייבת להפסיק לעשות את זה, זי.‬
‫כבר נתת לי אוברול של פרידה קאלו‬ ‫וסינר עם הכיתוב "נשק את הטבח"‬
‫לתינוק ש…‬
‫לא קיים.‬
‫אני רואה את הדברים האלה ולא מצליחה להתאפק.‬
‫הם כל כך חמודים, אני רוצה שתקבלי אותם.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-רק למקרה ש…‬
‫עברו כבר חודשים, זי.‬
‫אני לא רוצה שתוותרי.‬
‫אימא, רק תוודאי שהיא לא מקומטת מקדימה.‬
‫תודה, אבא.‬ ‫-אני מטפלת בזה.‬
‫יופי, מקסין. זה יפהפה.‬
‫רק נוודא שהתחרה ישרה.‬ ‫-ברור.‬
‫זה נראה מדהים.‬
‫היא פה.‬ ‫-מי פה?‬
‫ברברה מ"מעגל אהבה" התקשרה. זאת תינוקת.‬
‫ברצינות?‬
‫אנחנו חייבים ללכת.‬ ‫היא משתחררת עכשיו מבית החולים.‬
‫לכו.‬
‫אתם חייבים ללכת. לכו.‬
‫את חייבת, איימי.‬
‫לכו!‬
‫זהירות. בסדר.‬ ‫-בסדר, בואי נלך.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-ואני אוהבת אותך.‬
‫הינה היא.‬
‫ברברה!‬
‫היי. באנו הכי מהר שיכולנו.‬
‫איפה היא? מה שלומה?‬ ‫מתי נוכל לקחת אותה הביתה?‬
‫יש עוד שלב לפני שתוכלו לקחת אותה הביתה.‬ ‫-בסדר.‬
‫האב הביולוגי ויתר על זכויותיו ההוריות,‬
‫אבל האם הביולוגית, שמה טוני,‬
‫רוצה לפגוש את שניכם לפני שתסכים.‬
‫יש בעיה?‬
‫זה חלק מהתהליך. היא צעירה, לחוצה.‬
‫אני חושבת‬ ‫שהיא פשוט צריכה להסתכל לכם בעיניים‬
‫לפני שתקבל את ההחלטה הכי גדולה בחייה.‬
‫כן.‬
‫בשבילה זו גם פרידה.‬
‫כן.‬ ‫-תיכנסו.‬
‫בסדר.‬
‫- אוניברסיטת קליפורניה -‬
‫אוניברסיטת קליפורניה.‬
‫הקמפוס שם יפהפה.‬
‫כן.‬
‫אנחנו שמחים שנוכל לסיים את התואר עכשיו.‬
‫אני מרגישה מרושלת לעומתכם.‬
‫סליחה, הגענו ישר מהחתונה של אחותי.‬
‫כן.‬ ‫-זורה.‬
‫כן, איך…‬
‫אה, כן. סליחה, אני…‬
‫אני לחוץ.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זו הייתה אחת הסיבות שבחרתי בכם.‬
‫המשפחות שלכם.‬
‫הן תמכו בכם במצבים קשים.‬
‫אני רוצה להגיד שאני בריא כבר…‬
‫זה בסדר.‬
‫כשהבטתי בעיניה…‬
‫ידעתי שאני רוצה‬ ‫שהיא תזכה באהבה שעזרה לכם לצלוח‬
‫כמה מהאתגרים הקשים ביותר בחיים.‬
‫אני רוצה שיהיו לה חיים גדולים.‬
‫ואהבה שתתמוך בה במצבים קשים.‬
‫ואני רוצה שיגדל אותה כפר.‬
‫אני רוצה שהיא תאכל טוב.‬
‫אני אוהבת אוכל איטלקי.‬
‫אם אתחיל לבכות עכשיו, לא אפסיק לבכות, אז…‬
‫הגיע הזמן שתפגשו את הבת שלכם.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫היא נראית כמו סבתא שלי.‬
‫באמת?‬
‫שמה רוז.‬
‫וחשבתי ש…‬
‫חשבנו לקרוא לה…‬
‫אידליה.‬
‫זה "ראו את השמש" באיטלקית.‬
‫אבל, את יודעת, אידליה רוז…‬
‫זה נשמע…‬ ‫-זה נשמע מקסים.‬
‫נכון.‬
‫תודה.‬
‫את ברכה משמיים. כבשת אותי לחלוטין.‬
‫זה הדבר הגדול שלנו.‬
‫לין, אני רוצה שתבחרי‬ ‫איך את רוצה שאידליה תקרא לך.‬
‫סבתא, ננה או ג'יג'י.‬
‫ג'יג'י זה שם של בחורה‬ ‫שעובדת בבית בושת בניו אורלינס.‬
‫היי, מקסי.‬
‫זוכרת שביקרנו בניו אורלינס ב-96'?‬
‫כן, זוכרת?‬ ‫-כן.‬
‫"קרא לי ג'יג'י."‬
‫אימא, אכפת לך?‬
‫בזהירות, היא בוכה.‬ ‫-כן. סליחה, מתוקה.‬
‫אני אענה לטלפון.‬ ‫-סליחה. כן, מתוקה.‬
‫אני יודעת.‬
‫הלו?‬
‫יש לה ריאות חזקות. זה טוב.‬
‫היי, פילומנה.‬
‫נו, מתי ההטבלה?‬
‫אנחנו לא בטוחים שנטביל אותה.‬ ‫לא לעת עתה, בכל אופן.‬
‫אנחנו רוצים שאידליה‬ ‫תבחר את האמונה שלה בעצמה.‬
‫אני יודעת שהבן שלי החליט,‬
‫אבל את חייבת לגרום לו‬ ‫להבין שזה הכי טוב לכולם.‬
‫גברים הם עקשנים. חייבים לשכנע אותם.‬
‫את חייבת לדבר איתו.‬
‫פילומנה, הנישואים שלנו לא עובדים ככה.‬
‫כל הנישואים עובדים ככה.‬
‫בסדר, תדונו את הנשמה של הנכדה שלי‬ ‫לשכון לעד בלימבו, כן?‬
‫טוב, ביי.‬
‫ביי, פילומנה.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן. נכון?‬
‫חשבתי שעכשיו תורי.‬
‫אני חייבת להחזיק אותה, מקסין.‬
‫מגע פיזי חיוני‬ ‫לחיבור בין ההורים המאמצים והתינוק.‬
‫חיבור. בסדר. אני מבינה.‬
‫אפרופו חיבור, הבאתי לך את זה.‬
‫זה מכשיר שמדמה הנקה טבעית.‬
‫אני יודעת, חכי. זה עובד ככה:‬
‫ממלאים את זה בחלב,‬ ‫וככה התינוק יכול לינוק מהפטמות.‬
‫אני יודעת, את מתה על זה, נכון?‬
‫ויצרתי קשר עם אישה טבעונית מאזור המפרץ‬ ‫שמוכרת חלב אם באינטרנט.‬
‫אני לא חושבת שזה רעיון טוב‬ ‫לקנות נוזלי גוף באינטרנט.‬
‫טוב, את יכולה להשתמש בפורמולה, מקסין.‬ ‫אף פעם לא עשית את זה, אז…‬
‫טוב, מספיק, לין.‬
‫לא, מספיק.‬
‫נצרתי את לשוני די והותר.‬
‫נצרתי את לשוני בחתונה.‬
‫חכי רגע.‬ ‫-לא.‬
‫לא הצלחתי להביא ילדים משלי.‬
‫הרשל ואני לא הצלחנו להביא ילדים.‬ ‫אלוהים יודע שניסינו.‬
‫אבל יש מאה דרכים להיות אימא,‬
‫והבת שלך מראה לנו את זה עכשיו.‬
‫נכון.‬
‫רציתי לומר שאף פעם לא עשית את זה…‬
‫אז אולי את לא יודעת כמה אבודה‬ ‫הרגשתי אחרי הלידה הראשונה שלי.‬
‫לא היה לי מושג מה אני עושה.‬
‫סיימתי.‬
‫נהדר.‬
‫לא, תני לי לנסות.‬
‫בסדר.‬
‫זה מה שמגיע לי כי נתתי לך לפגוש אותה קודם?‬
‫טוב, היא הבת שלך, אחרי הכול.‬ ‫ברור שהיא נכבשה בקסמי.‬
‫אלך להכין ארוחת ערב.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו צריכות לפתור את זה בינינו, טוב?‬
‫בסדר, את תתחברי אליי,‬ ‫גם אם זה יהרוג את שתינו.‬
‫יופי. כן, אידליה. כן, אני אימא שלך.‬
‫אימא פה.‬
‫כן, נכון.‬
‫אני אימא שלך, אידליה.‬
‫כן.‬
‫טוב, אני יודעת מה את חושבת.‬ ‫"אפשר לסמוך על האישה הזאת?‬
‫אם אצרח חמש שעות ברצף,‬
‫אצליח לשבור אותה?"‬
‫ואני רוצה שתדעי, מתוקה שלי,‬
‫שאת תקועה איתי.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. אני כאן.‬
‫תרחמי עליי, מתוקה.‬
‫את יפהפייה, אידליה.‬
‫אני יודעת, והיא ישנה כל כך טוב.‬
‫ביי.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה ד"ר אטלורי?‬
‫בסדר. תודה, דוקטור. תודה.‬
‫חדשות טובות?‬
‫תביא הנה את הישבן נטול הסרטן שלך.‬
‫תרחמי על הגבר הזקן הזה.‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫אידליה היקרה שלי.‬
‫אימא צריכה לחזור לעבודה מחר.‬
‫וזה אומר ש…‬
‫נבלה פחות זמן יחד.‬
‫אבא כבר לא יכול לעשות את מה שהוא אוהב.‬
‫והוא מתגעגע לזה מאוד.‬
‫אבל עשיתי איתו עסק.‬
‫אני אחזור לעבודה,‬
‫ואת והוא תהיו יחד כל הזמן מעכשיו והלאה.‬
‫מישהי צריכה להרוויח כסף‬ ‫לחיתולים שלך, מתוקה.‬
‫אני אתגעגע אלייך בטירוף.‬
‫בסדר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-היי.‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, ביי.‬
‫ביי, אימא.‬
‫- סתיו 2011 -‬
‫אידליה, אימא בבית!‬
‫היי, מתוקונת.‬
‫אז…‬
‫פטרוזיליה.‬
‫יש אנשים שחושבים שזה רק קישוט,‬
‫אבל את ואני, בתי החכמה,‬ ‫יודעים שזה לא נכון.‬
‫ו…‬
‫לגבעולים יש יותר טעם,‬ ‫כי הם קרובים יותר לאדמה.‬
‫אהובה שלי, היא מדהימה.‬ ‫היא הפכה את הפריטטה הראשונה שלה.‬
‫בגיל ארבע היא סו-שף.‬
‫באמת? זה מדהים.‬
‫אלוהים! הלוואי שיכולתי לראות את זה.‬
‫בפעם הבאה תחזרי מוקדם יותר, אימא.‬
‫כן. אני אשתדל.‬
‫תני כיף.‬
‫אז בריז'יט לומדת איתה בכיתה?‬
‫לא, זאת דלפין.‬
‫תא האחסון שלה בין אידליה וברלי.‬
‫חשבתי שדלפין היא הילדה שההורים שלה‬ ‫חושבים שהמוזיקה ב"חבורת החצר" נועזת מדי.‬
‫לא, זאת אוליב.‬
‫חשבתי שאוליב היא מחוג ההתעמלות.‬
‫זאת קייל.‬
‫זה סלט או בית ספר? אני מבולבלת.‬
‫בסדר. אתם מוכנים?‬
‫אני אכבה את האורות.‬
‫את אוהבת את זה?‬
‫אולי תוכלי להכיר את כולם‬ ‫בפיקניק של בית הספר.‬
‫בסדר.‬
‫הפיקניק ביום חמישי בחמש. את זוכרת?‬
‫למה תמיד קובעים הכול לחמש?‬
‫בגלל הפקקים, אני צריכה לצאת מווטס בשלוש.‬
‫זורה רצתה‬ ‫להביא את הכיתה שלה לסיור ביום הזה.‬
‫רק תשתדלי להגיע.‬
‫כן, אשתדל.‬
‫בואי נצבע את הנעליים של פינו. יפהפה.‬
‫בפעם האחרונה שראינו את טונינו והתיש,‬
‫הם טיפסו במעלה גבעה גדולה וגבוהה.‬
‫לינו?‬ ‫-ואז…‬
‫כן?‬ ‫-אתה יכול להיכנס.‬
‫בסדר.‬
‫אהובה שלי, אני כבר חוזר.‬
‫תקשיבי לאנט, בסדר?‬
‫בסדר. קדימה.‬
‫אפשר לראות מה את מציירת?‬
‫זה סניורה אלפנטה. תראי כמה שהוא חמוד.‬
‫את זוכרת איפה עצרנו בסיפור?‬
‫טונינו והתיש?‬
‫הם עמדו בראש הגבעה והשקיפו על כל סיציליה.‬
‫והתיש…‬
‫מרוב שאכל ירקות, נעשה ירוק בעצמו.‬
‫ואז הצפרדע אמרה…‬
‫"תפסיק לחקות אותי, תיש שובב."‬
‫טוב, חברים, הגיע הזמן לישון.‬
‫אוי, לא.‬
‫אהובה שלי, תצטרפי אלינו.‬
‫איך הסיפור ממשיך?‬
‫טוב…‬
‫ברגע הבא…‬
‫התיש אוכל גזר ומפסיק להיות ירוק.‬
‫אבל זה בלתי אפשרי,‬ ‫כי טונינו כבר אסר לגדל גזרים בממלכה.‬
‫נכון?‬
‫טוב…‬
‫ברור.‬
‫הגיע הזמן לישון. לילה טוב.‬
‫לא אהבת את הסיפור הערב.‬ ‫-הוא היה בסדר.‬
‫הוא היה לא הגיוני בעליל, אבל הוא היה בסדר.‬
‫בסדר, הילדים שלי עזבו. מה קרה, איימי?‬
‫אני מפלצת, נכון?‬
‫מי לא רוצה שהבת שלה תהיה קרובה לאבא שלה?‬
‫ואני לא אמורה לקנא, אבל אני מרגישה כל כך…‬
‫אני מרגישה כל כך לא שייכת.‬
‫רגע אחד היא תינוקת,‬
‫ובמשנהו היא נוסעת לקולג', ואני אחמיץ הכול.‬
‫טוב, אחותי, תאטי.‬
‫דילגת על שנות הנעורים הפרועות,‬
‫ואני מתה לראות אותך מקבלת כגמולך‬ ‫על כל השטויות המטורפות שעשית.‬
‫הייתי מלאכית!‬
‫את חושבת שהיא מעדיפה אותו עליי?‬
‫כלומר, הם מבשלים יחד,‬ ‫יש להם סיפורים סודיים משלהם.‬
‫הוא אפילו מנסה ללמד אותה סיציליאנית.‬ ‫תכף תהיה להם גם שפה משלהם.‬
‫אני רוצה שיהיה להם את זה. באמת.‬
‫לינו צריך לקבל יותר זמן איתה, כי הוא…‬
‫מגיע לו לקבל…‬ ‫את יודעת, הוא צריך יותר זמן איתה.‬
‫כי…‬
‫הסרטן עלול לחזור.‬
‫אני מרגישה שהוא נעלם, אבל לא נעלם,‬
‫כאילו הוא עדיין כאן איתנו,‬ ‫עדיין גוזל מאיתנו דברים.‬
‫אני מפספסת את החיים שלה‬ ‫כי הוא לא יכול לעבוד,‬
‫ואני שונאת את זה!‬
‫אני שונאת את מה שהסרטן עשה לנישואים שלנו‬ ‫ואני שונאת את מה שהסרטן עשה לי.‬
‫אני שונאת להיות אימא שמקנאת בבעלה‬
‫ובסיפור על תיש מחורבן, זורה.‬
‫תיש!‬
‫נמאס לי לפספס את החיים שלה.‬
‫אז אל תפספסי אותם. לפחות לא היום.‬
‫לכי.‬
‫לכי. אני אסדר פה.‬
‫לכי לפיקניק.‬
‫אין מפגן גדול יותר של אהבת אם‬
‫מאשר לאכול אוכל‬ ‫ממטבחים של אנשים שאת לא מכירה.‬
‫חזרתי הביתה.‬
‫לינו, אתה מדהים.‬
‫אהובה שלי, איזו הפתעה.‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫אני איימי.‬
‫בריז'יט.‬
‫חשבתי שאת בת ארבע.‬
‫לא. בתה דלפין בת ארבע.‬ ‫היא לומדת עם אידליה.‬
‫בריז'יט היא אימא שלה.‬
‫הבנות בסדר שם, לינו.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את חדשה?‬ ‫-לא.‬
‫זאת איימי.‬
‫אשתך. ואו.‬
‫תהינו מה הסיפור.‬
‫נחמד לפגוש אותך סוף סוף. תרצי לשתות משהו?‬
‫אנחנו שותים וודקה וסודה.‬
‫השעה שלוש וחצי בצוהריים.‬ ‫-אנחנו לרוב נפגשים בחמישי, אבל…‬
‫ואני עוזרת ללינו להכין אוכל לפיקניק הערב.‬
‫הוא שף, הוא לא ממש צריך עזרה, אבל…‬
‫בריז'יט לומדת בישול איטלקי. היא צרפתייה.‬
‫דרך אגב…‬
‫הינה. סליחה.‬
‫פטרוזיליה מהגינה שלנו.‬
‫היא לא דומה לעשבי התיבול הצרפתיים שלך.‬
‫אל תזלזלי בה. תיהני.‬
‫הייתי אבודה בלעדיך, לינו.‬ ‫-יודעות מה?‬
‫אני חושבת ששמעתי את אחת הילדות שלכן בוכה.‬ ‫אולי היא נפלה ופתחה את הראש.‬
‫כן, כדאי שתלכו לשם.‬ ‫-בסדר.‬
‫למה נתת לה פטרוזיליה?‬
‫מה?‬
‫בריז'יט.‬
‫נתת לה פטרוזיליה מהגינה שלנו.‬
‫כן. את יודעת שפטרוזיליה‬ ‫היא מרכיב חשוב במטבח האיטלקי.‬
‫היא טבחית טובה.‬
‫מטבח צרפתי.‬
‫אבל היא עדיין טובה…‬ ‫-בסדר, אבל אני שתלתי את הפטרוזיליה.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אני לא מבין. את לא משתמשת במטבח.‬
‫זאת הפטרוזיליה שלי, לינו.‬
‫בסדר. נתתי לה רק ענף קטנטן. אני לא מבין…‬
‫מה הבעיה?‬
‫לדעתי, אם אני שותלת משהו,‬
‫אתה צריך לחשוב קודם עליי‬ ‫לפני שאתה מתחיל לחלק לאחרים.‬
‫אימא, למה את צועקת?‬
‫זה בסדר, אל תדאגי.‬
‫היי.‬
‫היא נרדמה בקלות?‬ ‫-כן.‬
‫היא נרדמה צ'יק-צ'ק.‬
‫תודה. שים את זה על השולחן.‬
‫בסדר.‬
‫כן?‬
‫אני ובריז'יט רק ידידים.‬ ‫-אני יודעת מתי אתה מפלרטט, לינו.‬
‫לעולם לא הייתי עושה את זה.‬ ‫אהובה שלי, הלב שלי שייך אך ורק לך.‬
‫זה לא רק בגלל בריז'יט.‬
‫אתה מעורב בחיים של אידליה‬ ‫באופן שאני לא מעורבת בהם,‬
‫וזה גורם לי להרגיש…‬
‫זה גורם לי להרגיש שאני אימא רעה.‬
‫אני מקנאת במה שיש לכם.‬
‫איימי…‬
‫אני אוהב להיות בבית עם הבת שלי.‬
‫אבל אני מקנא במה שיש לך.‬
‫את לא מבינה כמה קשה לי.‬
‫אני שף שלא יכול להתפרנס מבישול לאנשים.‬
‫בסדר?‬
‫גם אני לא דמיינתי את החיים שלי ככה.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז איך נתקן את זה?‬
‫כי אני לא מאושרת.‬
‫אני לא…‬
‫אני לא מאושרת.‬
‫לא…‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫זה בסדר. תקשיבי.‬
‫טוב, בריז'יט נתנה לי רעיון.‬
‫לא, אני רציני.‬
‫אני רוצה לפתוח סדנת בישול.‬
‫אשמח להיות שוב במטבח מקצועי.‬
‫כלומר, הכסף הנוסף יעזור.‬
‫אני יכולה לבקש מאנטוניו לקצץ בשעות שלי.‬
‫זה ייתן לי יותר זמן עם אידליה ו…‬
‫אוכל להקדיש יותר זמן לציור.‬
‫אני רוצה עוד זמן לאומנות שלי‬ ‫ועוד זמן בשבילנו, כי אני מתגעגעת אלינו.‬
‫באמת.‬
‫אבל שיהיה ברור,‬ ‫בריז'יט לא תשתתף בסדנה הזאת. אני רצינית.‬
‫אתה מבין אותי?‬ ‫-בסדר, עשינו עסק.‬
‫ואני גם צריכה לבקש ממך טובה נוספת.‬
‫מה שתרצי, אהובתי.‬ ‫-אתה יכול להסביר לי‬
‫את הסיפור של טונינו והתיש?‬
‫כי אני לא מבינה את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫- אביב 2014 -‬
‫היי!‬
‫אימא!‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫תודה, שרון.‬ ‫אני ממש קרובה לסיים את היצירה הזאת.‬
‫בשמחה. היא הכינה לנו קרפ עם תותים.‬
‫אידליה תמיד מוזמנת אלינו.‬
‫תודה. ביי.‬
‫ומה שלום הילדה הכי חכמה בכיתה ב'?‬
‫טוב. היום למדנו שלפרפרים‬ ‫יש חוש טעם בכפות הרגליים.‬
‫אין מצב!‬
‫היי, רוצה ללכלך איתי את הידיים?‬
‫טוב, בואי.‬
‫אז…‬
‫המתיקות של הבזיליקום‬
‫מזכירה לנו שהטעמים העדינים‬ ‫יכולים להיות גם העזים ביותר.‬
‫הינה.‬
‫תעשי מזה חצאית.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא, צהוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫סניורה אלפנטה יאכל את כל הסלט.‬ ‫-היי.‬
‫בבקשה.‬
‫נקניקיות?‬
‫כן.‬
‫העברתי המון סדנאות השבוע.‬
‫אני עובד, אחרי הכול. שוב.‬
‫ואני אהיה עייף.‬
‫בתיאבון.‬ ‫-שנאכל?‬
‫רגע, חרדל או קטשופ?‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫הקדמתי קנה לוושט.‬
‫תשתה קצת מים.‬
‫את תיקחי קטשופ, ואני אקח חרדל.‬ ‫מעניין מה באבו ייבחר.‬
‫היי, אנט.‬
‫תודה שמצאת לי תור מוקדם, ועוד ביום שישי.‬
‫ד"ר אטלורי רצה שזה ייעשה ללא דיחוי.‬
‫אתה מרגיש בסדר?‬
‫בואי נגלה.‬
‫אידליה, אם אתן לך חטיף‬ ‫קרוב כל כך לארוחת הערב,‬
‫לא תרצי לאכול.‬
‫אימא!‬ ‫-סבתא!‬
‫דובשנית!‬
‫מה את עושה פה?‬
‫טוב…‬
‫אהוב שלי, מה…‬
‫אנחנו יוצאים לדייט.‬
‫רק עוד קצת.‬
‫מה?‬
‫בואי נרקוד.‬
‫רגע.‬
‫חכה. ואם תיפול?‬ ‫-אז אני איפול.‬
‫אני רוצה לרקוד שוב עם אשתי.‬
‫סיפרתי לך על הפעם‬
‫שטונינו והתיש רצו לשחק כדורגל יחד?‬
‫הייתה בעיה גדולה,‬ ‫כי לתיש היו רק נעליים חגיגיות.‬
‫מה התיש עשה?‬ ‫-התיש…‬
‫לקח בהשאלה‬ ‫זוג נעלי כדורגל ישנות מהאחיין שלו.‬
‫אבל לתיש יש ארבע רגליים.‬
‫בדיוק. אז הוא היה צריך עוד זוג.‬
‫טונינו, שהיה חבר טוב,‬ ‫נתן לתיש את נעלי הכדורגל שלו,‬
‫אבל כשהתיש נעל את הנעליים של טונינו,‬ ‫הוא גילה שהן גדולות מדי לפרסות שלו.‬
‫התיש היה עצוב מאוד,‬
‫אבל אז הוא וטונינו חשבו על רעיון.‬
‫היי. אידליה צריכה ללכת לישון.‬
‫אבל באבו לא סיים את הסיפור.‬
‫עוד חמש דקות, אהובה שלי.‬