UNA SÈRIE DE NETFLIX
Em notava cansat.
I amb aquesta tos que tinc,
el doctor em va avançar l'escàner.
Quan et donen els resultats?
Dilluns.
És divendres a la nit.
Per què no m'ho has dit?
Perquè no et volia preocupar.
Ja m'han fet escàners abans i mai ha sigut res.
- Aquesta vegada no serà diferent. - És molt diferent.
Ara tenim una filla.
És un miracle que ho superéssim, que hàgim tingut set anys bons.
Hem temptat la sort, Lino.
Ho vam superar un cop,
i ho podem tornar a superar.
Ja ho pots ben dir, collons.
Vinga, babbo! Vull pujar-hi!
Amunì! En sicilià, brava!
No hauries de descansar?
Estic bé.
On és el daixò de la Idalia?
Per què hem de fer això ara?
- Estic preparada. - Ja ho sé.
Crec que la mama vol que me'l posi jo.
Ja està.
Sí.
- T'ajudo. - No cal.
Vinga.
El càncer ha tornat i ha passat als pulmons.
No m'agrada, però és petit i no creix ràpid.
- Tenim temps? - Puc tornar a l'estudi clínic, no?
Ja no ets apte, però en aquests anys han sortit nous medicaments.
Com el Votrient. Pel que he llegit, podria anar-li bé.
També he vist que es combinen tractaments amb ifosfamida
amb altres medicaments.
Tenint en compte que fa tant que el Lino no té càncer…
seria una possibilitat, no?
Veig que estàs en bona forma, Lino.
I sent jove i fort, hi ha bones opcions per a tu.
Quan pot començar?
Demà fem exposicions. Puc prendre el Signore Elefante?
Ningú coneix cap elefant que parli sicilià.
Sí, és clar. Però demà et vindrà a buscar la tia Zora.
De fet, tindràs un horari una mica diferent durant un temps.
D'acord.
Tu no menges gelat?
No, avui no.
Idalia, ¿recordes que et vam dir
que el babbo va tenir càncer abans que nasquessis i que el va superar?
Ara el babbo necessita més medicaments.
Per la cama?
Més o menys.
Em seguirà fent el dinar?
Tu què creus?
Escolta, volem que sàpigues que no tenim por.
Això mateix.
I mentre els metges curen el babbo,
jo m'ocuparé que el teu calendari escolar no canviï.
Tu rellevaràs la mama després de la feina el dilluns, el dimarts i el dijous.
D'acord.
Jo m'ocupo del divendres. Sí, ara aviso els mestres de la Idalia.
D'acord. Sí.
Sí. Necessitarà molt de suport.
No ho sé, Z. Té set anys. Estava acostumada als escàners, però…
això és diferent.
Sí, tens raó.
Tranquil·la.
- Vols que ho faci jo? - No.
Li he promès rotllets de fruita.
Com les amigues.
Escolta…
Sí, t'escolto.
No, tot bé. Repassem l'horari de la setmana que ve?
Sí.
Tenies raó.
No ho hauria d'haver entapissat d'aquest color.
A qui se li va acudir dir que era cru?
Ja et vaig dir que semblaria groc.
Idalia, hem de marxar.
D'acord.
Vinga.
Som-hi.
Inspira durant set,
sis, cinc, quatre, tres…
Canvi de torn. Fi de la tortura.
…dos, un.
I exhala.
Bé.
Fem lloc per a la calma interior.
Sí, tenia ansietat i meditar amb ta mare em va bé.
- Gràcies, Lynn. - De res. No riguis.
T'estimo, mama.
Jo més.
Hola. Acabo d'arribar.
Va tot bé?
Ha dinat?
Digues a la meva dona espia que sí que he dinat.
El Lino diu que el deixis en pau.
Com el veus?
Tan guapo com sempre. Va tot bé.
D'acord.
Doncs ens veiem a casa, d'acord? I gràcies, Z.
Adeu.
O sigui que ara medites?
Sí. Quan no puc parar de pensar.
Aquesta vegada és més dur, Z, perquè hi ha la Idalia.
Em fa molta por que tot això l'afecti.
Lino,
la Idalia és la nena més afortunada del món perquè tu ets son pare.
Espero fer-ho tan bé com tu algun dia.
Però ara quin bé li faig?
Estic ple de productes químics i em passo hores en aquesta butaca.
Vull ensenyar-li tantes coses.
Vull portar-la a Sicília.
Vull ensenyar-li la meva recepta de caponata.
Vull veure-la tenir una bona vida.
Gràcies.
Per què?
Per lluitar.
Volem que estiguis aquí tant de temps com sigui possible, sigui com sigui.
Sé que és un infern, però estem contents de tenir-te.
O sigui que llenceria. I el doctor et deixa vendre-la aquí?
Quines ganes de complicar-se.
Lino? Lino, mira'm.
Lino? Anet, necessitem una llitera.
- Aguanta. - Què passa? Què està passant?
Té molta febre. Ha d'anar a l'hospital.
Llitera! Lino, aguanta.
Aixequem-lo. Tres, dos, un.
- Dona'm això. - Per què no es mou?
Oxigen. Deixeu pas.
Zora.
- Qui recull la Idalia? - El Preston.
- La mama va a casa vostra. - D'acord. Què ha passat?
No ho sé.
Quan me n'he adonat, els de l'ambulància ja l'estaven cobrint de gel.
- D'acord. - Vaig a casa vostra.
- Així ajudo la mama. - Sí, d'acord.
D'acord…
- Quinze minuts per un cafè? - Ja soc aquí.
Mai tenen prou personal ni llet de soja.
Perdoni, vostè qui és?
El doctor Halsey, de malalties infeccioses.
- Malalties infeccioses? Té càncer. - Només puc informar la família.
Jo soc la seva família. Soc la seva dona.
Només és una consulta. Pot ser que tingui una infecció.
Per què dorm?
Aquí hi diu que li han donat un ansiolític.
- Qui? - El seu metge, el doctor Smith.
L'endocrí ha demanat una ecografia.
- Un endocrí, per què? - Li estem fent proves.
On és el doctor Atluri?
El metge i l'oncòleg passen després de la ronda.
Poden faltar hores.
Soc aquí.
Amore, soc aquí.
Ja ho sé, reina. Em sap greu no ser a casa per tapar-te aquesta nit.
A mi també, mama.
Quan tornarà el babbo?
Segurament només serà a l'hospital aquesta nit.
Però demà vaig d'excursió i no m'has firmat el permís.
Tranquil·la, aniràs a l'excursió. T'ho prometo.
Em passes la tia Zora?
T'estimo, reina.
Torrades, les ametlles perden el 90 % dels nutrients.
La mama diu que t'hi posis.
- Hola. - Hola.
Trucaré a l'escola i deixaré un missatge. Et pots assegurar que vagi d'excursió?
Si us plau. Si no, tindrà un disgust.
Falsifica la meva firma. Fes el que calgui i…
pots explicar-ho tot al David i al Preston? Potser els necessitem.
- D'acord, tranquil·la. - Gràcies, Zora.
Aquesta nit no vindrà.
Anem a buscar el permís.
El que passa és que no sabem fins quan serà a l'hospital.
I amb la Idalia…
Ens aniria bé la vostra ajuda, res més.
Agafarem un avió a primera hora.
Gràcies, Hersh.
Hola.
Això sí que és cru.
Doctor Atluri!
És més de mitjanit. Ja no l'esperàvem avui.
Volia passar encara que fos tard.
Ens pot dir què està passant, doctor?
Pot ser que tinguis una infecció. Hem pausat la químio.
Mentre investiguen els de malalties infeccioses,
reps un antibiòtic d'ampli espectre.
I veig que la febre està baixant.
Això és bo.
Ara el millor és que dormis.
- D'acord. - Bé.
Descansa.
Bon dia.
El babbo serà a casa avui quan torni de l'escola?
Em vas dir que només seria fora una nit.
Vaig dir que segurament.
Per què tu i la tia Z el podeu veure? Per què jo no hi puc anar?
Esperem que torni aviat, d'acord?
I, si no, m'asseguraré que el vegis.
Te n'asseguraràs segurament o segur?
Em recordes l'avi Hershel.
Mira'm.
El veuràs. T'ho prometo.
Ahir vaig demanar una ecografia, però no hi havia res concloent.
- Vostè és l'endocrí? - És el cinquè metge d'avui.
He demanat més analítiques. Vindré quan tingui els resultats.
I la Zora?
Perdona. No podia més.
I com que ningú parlava amb la dona negra del racó…
Senyor Ortolano.
I això?
Anem a fer-li radiografies del fetge per a l'hepatòloga.
El fetge? Em pensava que tenia una infecció.
Només puc informar la família.
És conya?
Jo soc la seva família. Nosaltres som la seva família.
Ella és la cunyada del Lino. Sap qui soc jo?
Infermera… Courtney. Soc l'Amy.
Soc la dona del Lino!
Amore, tranquil·la.
Em faré la prova. Com més aviat tinguem respostes millor.
- M'ha agradat la pulla merescuda… - D'acord.
…però jo tinc gana i tu t'has de calmar. Anem.
- D'acord. - Vinga.
Fins després.
De debò? La Glamour?
"Cinc coses que poden revifar el teu matrimoni."
I que ningú tingui càncer?
Això no hi surt? Perquè si no, que et bombin!
D'acord. I alguna cosa més lleugera?
Sí, és clar.
Què et sembla això?
"Com perdre pes després de l'embaràs."
Saps què? Només vull un puto cafè.
- Un cafè. - Sí.
- Pots pagar això? He de pixar. - Altra vegada? Espera.
Estàs embarassada?
Sí. No volia dir res en aquesta situació.
- No sabia com… - No. És…
És una notícia genial. És la millor notícia del món. Déu meu.
L'equip no et perdrà de vista, d'acord? Però la cosa va bé.
Amore, et presento el doctor Park, el meu nou metge.
Li acabo de dir que fa 24 hores que no té febre.
Està cansat de combatre-la, però és bon senyal.
- És fantàstic, amore. - Sí! Ho hauríem de celebrar.
Sembla que no sapigueu que tinc càncer, però, a banda d'això,
estic com una rosa.
Conserva el sentit de l'humor.
Gràcies.
És la Filomena.
Com estàs?
Necessiteu gent de Texas per animar la festa?
Ja s'ha animat.
Es troba molt millor.
Ma mare vol parlar amb tu.
D'acord. Ara torno.
Fas bona cara.
- I la Zora té notícies. - No.
- Està millor de debò? - Sí.
No té febre i la infecció està millor.
Gràcies a Déu.
Avui he somiat amb la Mare de Déu.
M'ha dit que el Senyor havia cridat el Lino.
- Estava… - Filomena.
Sé que tens por,
però, si us plau, no m'expliquis això.
- D'acord? - Sempre reso per ell.
No està a les nostres mans.
Escolta, estem esperant el metge. Parlem després, d'acord?
Sí. Fes un petó a la Idalia.
Potser pariràs el pròxim Emmitt Smith.
O la primera presidenta.
Amore, i l'excursió de la Idalia?
Ta mare ja la deu haver recollit, no?
Sí. Després t'ho explicarà tot per telèfon.
És moníssima.
Aviat vindrà de visita.
Li vaig prometre que et veuria.
Em sap greu.
Els nens no poden entrar en aquesta planta.
Què?
APARCAMENT SORTIDA
ENTRADA A L'HOSPITAL
- Hola. Com va? Bona tarda. - Hola.
Va bé?
Hola! Us volíem donar les gràcies
per tot el que esteu fent per la nostra família
i per totes les altres famílies. Pots menjar gluten?
Hola, Lino. T'he portat una coseta.
Gràcies, papa.
El que sigui per la meva nena.
I per ells.
Estàs bé, reina?
Ja soc amb el babbo. Ja pots marxar.
Que ja puc marxar?
T'estimo.
D'acord.
Vaig a comprar el sopar i torno.
Així.
Adeu.
Per què portes un vestit?
Perquè els va millor als metges per fer la seva feina.
Mira.
La cabra del Tonino s'ho menjaria tot.
No em vas dir com acabava.
El Tonino va deixar les botes a la cabra, però eren massa grans.
Sí, però va tenir una idea.
El Tonino va agafar tots els seus mitjons i tots els de son pare
i tots els de son cosí i tots els mitjons de tot el poble
i els va portar a la cabra.
I llavors, quan es va emprovar les botes del Tonino…
Li anaven bé?
I la cabra estava tan contenta que va ballar fins al camp.
Babbo, tens els ulls grocs com les llimones.
A veure…
Recordes què és la ratlladura de llimona?
La part groga de…?
Crec que no ens veu.
Tornaré d'aquí cinc minuts amb les ulleres posades.
Hem de marxar, Idalia.
Ves, amore.
La infermera Gwen fa la ronda.
Adeu, babbo.
- Adeu. Fes-me un petó. Ens veiem a casa. - Sí.
- T'estimo. - Jo també.
Et volia portar bon menjar.
Hauria d'haver previst que no seria tan bo com el teu.
No. El menjar està bé.
- Sí? - Ves a casa.
Amb la Idalia.
Et puc llegir.
Estic cansat.
- I no tinc gaire gana. - D'acord.
VOLS INFORMACIÓ SOBRE CURES PAL·LIATIVES? PREGUNTA'NS.
Em passes la llibreta?
Sí, d'acord.
Adeu.
Et trec això del mig.
Adeu.
…ho he agafat quan sortia. Funció hepàtica i analítiques,
i no entenc una puta merda.
No menja i no paren de fer-li proves,
però ningú ens diu per què.
Què collons és la bilirubina i per què la té tan alta?
- Per què? - Amy.
No ho sé.
Potser l'hepatòloga ens ho dirà.
Li has vist els ulls?
Zora, què està passant? No sé…
Però això…
Ara torno, d'acord?
Hola.
T'acabo de trucar a casa. On ets?
Amb ma germana.
Zora, m'he quedat aquesta nit
perquè tu puguis anar a casa i descansar.
El Lino està malalt, Ken. L'Amy em necessita.
L'Amy cuida el Lino, tu cuides l'Amy i…
qui et cuida a tu?
Tenies hipertensió a l'última revisió
i el metge va dir que a la teva edat…
- Ara no em parlis d'això. - Estic parlant de tu i del nostre fill.
Estic preocupat per tu.
Per la nostra família. Vaig trigar molt a trobar-te, Zora.
Només vull protegir-te.
No sé què dir-li, Ken.
No sé si vol que li digui una cosa que no em vull ni imaginar.
Tornaré a casa aviat.
T'ho prometo.
La Zora sopa a cal Ken diumenge. És l'aniversari de son pare.
- Jo puc. - Genial.
Seguiré teletreballant de moment. Hi serem tots dos.
- D'acord. Són els pròxims quinze dies. - I el mes que ve?
No ens estem avançant massa?
Zora, què vols dir?
Els metges no s'han rendit.
Ho va superar. Hi tornarà.
Té molta gent que li fa costat. Jo he muntat una cadena de pregària.
Quan estigui millor, he llegit que hi ha un tractament a Mèxic…
Deixa't de Mèxic, coi.
- No el vau veure ahir a la nit. - No ens volem rendir.
Jo no m'he rendit.
Però no sembla que estigui millorant.
Nosaltres no som metges, Zora.
Esperem a veure què diuen.
- No ens agraden els valors del Lino. - Què vol dir això dels valors?
El que ens interessa és la seva evolució.
No m'ha contestat.
Un pacient en les seves condicions
és un bon candidat per a un trasplantament de fetge.
- Un trasplantament? - No, amore.
Com afectaria això el meu tractament contra el càncer?
Això ho ha de parlar amb l'oncòleg. Seguirem fent proves.
El Lino té molts metges, però no es comuniquen entre ells.
Pot parlar amb ells, si us plau?
No paren de fer-li proves, però…
l'especialista de malalties infeccioses diu que està molt millor.
Llavors l'hepatòloga, una tal Collins,
ens ha parlat d'un trasplantament de fetge.
No, no us hauria de proposar cap trasplantament de fetge.
Quan hi ha un incendi, no et poses a treure els mobles.
Disculpi.
I la doctora Collins?
Doctora Collins. Hola.
Què té en realitat?
Hauria de parlar amb l'oncòleg…
- Què ens amaguen? - No em correspon a mi.
Si fos el seu marit, què voldria que li diguessin?
Li falla el fetge.
Que vol dir…?
Hauria de parlar amb l'oncòleg sobre l'atenció de llarga durada.
I no haver de córrer al puto pàrquing per parlar amb el metge?
No li sembla?
Espera. On vas ara?
- Ja no pregunto. - Una TEP de cos sencer.
Qui l'ha demanat?
El doctor Smith. No, el nou, el doctor Benjawan.
No. Pari! Ja n'hi ha prou!
No se l'emporti.
Quina merda! Estem perdent el temps amb tantes proves.
Tenim plans.
Amore, no he anat a Castelleone.
Hem de portar-hi la Idalia. Hi ha…
Hi ha massa metges. Hi ha massa… Massa…
Massa proves. No…
Collons, no sé què està passant. No ho sé.
Jo sí.
D'acord…
Et prometo
que et trauré d'aquí.
T'ho prometo, amore, sí?
La nostra història no acaba aquí.
Com serà? Què ens hauríem d'esperar?
Primer vull preguntar al Lino com se sent amb tot això.
Gràcies.
- Ningú m'ho havia preguntat. - Em sap greu.
I la falta de transparència.
Les cures pal·liatives donen comoditat
al pacient i a la seva família.
En part, és sinceritat.
Lino, tens un càncer que no podem curar.
I et falla el fetge.
El teu cos ens avisa que s'està morint.
O sigui que la pregunta és
com vols passar els teus últims dies?
Vull fotre el camp d'aquí.
Tothom viu la mort de manera diferent.
Et donaran medicaments per alleugerir el dolor
i ajudaran l'Amy amb aquesta transició.
Espero que tingueu amics i familiars que us ajudin.
I la nostra filla?
Us posarem en contacte amb un treballador social especialitzat.
Estic a la vostra disposició. Em podeu trucar a qualsevol hora.
D'acord?
Amy?
On és el Lino?
Ja no hi poden fer res més.
Ens n'anem a casa.
Vaig a l'església a resar.
Ara està a les mans dels sants.
Tranquil. Conduirem a poc a poc, sense la sirena.
Ja quasi ets a casa, amore.
Idalia.
El babbo va tornar a casa ahir a la nit i té moltes ganes d'esmorzar amb tu.
Mira.
Ostres!
Jo també tinc una cosa per a tu.
Què deu ser?
Bombons?
Però després d'esmorzar. He fet creps americanes, ous i farinetes.
¿Com es diu
"cafè" en italià?
És fàcil, babbo. Caffè.
I creps?
¿I com es diu
cabra?
Volem ajudar-te a entendre què li passa a la teva filla perquè puguis ajudar-la.
Perdoni, és que… Odio tot això.
Els nens acostumen a fantasiejar.
Els adults també.
Has d'ajudar la Idalia a entendre el que passa,
perquè el seu cervell voldrà oblidar-ho.
Incloure-la és crucial.
I quan el seu pare mori
porta-la amb ell.
Deixa que el vegi i que estigui amb ell, que el toqui.
No sé si podré fer-ho.
Sí que podràs.
I ho faràs, per ella.
Tens ajuda? Família?
Bé.
I recorda.
Els nens ho aguanten tot si els dius la veritat.
"Que algú t'estimi molt…"
- En italià. - D'acord.
Què més?
Llegeix-ho tu, mama.
D'acord.
"Que algú t'estimi molt et dona forces."
Perdona, Lino, han vingut dos especialistes a veure't.
- Hola, Amy. - Gràcies per venir.
- Hola. - Gràcies.
I ara. T'he fet limoncello.
I això és per a la Idalia. Són del meu país.
Ho sento, nois, no em puc aixecar.
Però si tu mai t'aixeques.
Ostres, per ell sí que m'aixeco.
De res.
Com va, Lino?
Que com va? Doncs així.
Idalia!
Gràcies.
Aquí hi ha massa gent.
Sortim al jardí.
Hola.
Gràcies. Et vols quedar?
Nois, us presento l'Alice.
M'alegro de veure't.
- No, amore… - Vens amb mi una estona?
Vinga, ballem.
No, papa.
Ves amb la Maxine, papa.
Jo també sé fer aquesta pirueta.
No vull acabar a l'hospital.
Fa molt bona cara.
Pot haver-hi una onada d'energia al final de la vida.
Com l'última ràfega d'energia de les dones abans del part.
Néixer i morir, aquestes dues experiències humanes bàsiques
s'assemblen molt.
Veniu tots. Ens fem una foto?
- Ens fem una foto? - Sí.
- Una foto, nois. - Sí?
Som-hi.
Compte, filla.
Sí, gràcies, sabia que faltava alguna cosa.
Vine, vinga.
No pots deixar-la que faci això.
Jo dic Lluís.
- Lluís! - Quin Lluís?
Portaré el Lino a fer una becaina. Està una mica cansat.
T'ajudo. Així.
Sí, gràcies.
D'acord.
Reina, t'he de dir una cosa.
És sobre el babbo.
Sé que s'està morint i això em trenca el cor.
A mi també.
Quan?
No ho sé.
Aviat.
La mama és aquí.
Seu aquí amb mi, amore.
Quant viuen les cabres?
Quinze anys,
de vegades vint.
On és la cabra del Tonino ara?
Quan el Tonino anava a l'escola, la cabra no estava amb ell.
Però que no veiés la cabra
no volia dir que la cabra no estimés el Tonino amb tot el cor.
Perquè l'amor dels dos
és com un cordó invisible que connecta els seus cors.
I que no es pot trencar mai.
És igual on siguin.
T'estimo, babbo.
Em dones la meva agenda?
No l'abandonis.
I tracta la Idalia com si fos filla teva.
Ho faré.
Idalia.
Ei, Idalia.
T'he de demanar una cosa.
Si us plau, porta les meves cendres a Sicília.
Ho faré.
I vull que et tornis a enamorar algun dia.
D'algú altre.
El teu amor és massa bonic per no compartir-lo.
- No diguis això. - Vull
que visquis la vida.
Tens els llavis secs.
Gràcies per haver nascut.
Gràcies.
On creus que aniré?
No ho sé.
Però crec que és un lloc bonic
i ple.
I estaràs en pau.
Estaràs en pau, Lino del meu cor.
Ens veurem en somnis.
Tinc moltes ganes que ens tornem a trobar.
Em vas esperar.
Subtítols: Maria Romero Soronellas