SERIÁL NETFLIX
Dýchej.
Mami.
Musíš jíst.
Prostě běž za tetou Zorou. Přečte ti pohádku.
Ne!
- Idalie. Prosím. - Ne…
Dej mi chvilku s mámou, jo?
Teď ne, Zoro.
Teď ne.
Tak jo.
Vrátím se.
Za…
týden?
Možná měsíc?
Nebo až bude Idalia maturovat?
Děláš si ze mě prdel?
Moje dcera právě přišla o otce.
Tvůj manžel nezemřel.
- Je doma, Zoro. - A já s ním teď nejsem, že ne?
Jsem tady.
Co s tím mám dělat? Co?
Nebudu truchlit podle tvého rozvrhu.
Můžeš jít.
Nemám kurva tušení, čím si procházíš.
Ale vím tohle: Lino není jediný, kdo odešel.
Sledujeme tě, jak nám mizíš přímo před očima.
Máma a Maxine přicházejí o dceru, já o sestru
a Idalia o matku.
Vím, že není fér chtít, aby ses sebrala, ale ta holčička tě potřebuje.
Ten popel, Amy.
Já nemůžu.
Nemůžu, Zoro.
Nemůže zůstat v mém kufru další dva týdny.
Přinesu je. Nemusíš nic dělat.
Budu muset dodržet svůj slib Linovi a to nemůžu!
Nemůžu vstát z postele.
Nemůžu! Nemůžu ho vzít zpátky na Sicílii.
Nežádej mě o to, protože nemůžu!
Nemůžu!
Prosím, Zoro.
Dobře.
Na něco se tě zeptám.
A nechci, aby ses naštvala, ano?
Co?
Prosím, řekni mi, že ses od pohřbu koupala.
Cože?
Musíš zvednout zadek a umýt se.
Chceš říct, že smrdím?
Smrdím.
Smrdíš.
Ale víš, pokud cítíš svůj smrad,
pořád ještě žiješ.
Já vím.
To bude dobré.
Přinesu ho dovnitř.
Dobře.
Řekni mi, co mám dělat.
SICÍLIE
Už jsme skoro tam.
Babbo by byl rád, že poznáš jeho rodinu.
Idalie, moje maličká.
Teto Biagio!
Ahoj, moje milá Idalie.
Kde je Lino?
Sedni si tady, vedle mě. I s malou.
Mami, co se děje?
Já nevím.
Biagio, Idalia je unavená.
Matka vám připravila pokoj nahoře.
Budeme tady teď bydlet?
Ne, zlato.
Ne.
Pohřbíme tatínka a pak se vrátíme do Kalifornie.
Pohřbíme?
Ahoj, zlatíčko.
Přivezly jsme ho sem, abychom ho daly na hřbitov.
Pamatuješ?
Necháme ho tady?
S tatínkem jsme se tak domluvili.
Mně to neřekl.
Všichni si pamatují, že je tvůj manžel, ale nikdo si nepamatuje, že je můj táta.
Bylo mi deset let, když zemřel můj tatínek.
Byla jsem smutná, protože už jsem ho nemohla vídat.
Ale pak jsem se naučila používat svou fantazii a své srdce.
Můj drahoušku.
A i když je tvůj tatínek pryč, vidím ho. Cítím ho. Tady.
A všechny ty dobroty, které ti připravoval?
Teď je můžeme připravit společně. Já a ty.
A pak, až budeš stará babička jako já, nebo ještě starší než já,
můžeš to naučit svou vnučku.
A když pak bude v kuchyni, jako je tahle,
uvidí tebe.
A mě. A dokonce i tvého tatínka.
Je toho na ni moc.
Moje sestřenice Santina pohlídá děti.
Kde je Idalia?
Vevnitř, čeká na vás.
Můžu ti nějak pomoct?
Ne. Ve své kuchyni pracuju sama. Posaď se.
Idalia?
Spí.
Já ti rozumím, Amy.
Když Giacomo zemřel,
cítila jsem únavu,
těžkost v celém těle. Stejně jako moje matka
když zemřel můj otec.
Znám tu bolest, protože jsem ji zažila.
A vím, že ji cítíš dvojnásob, za sebe i za svou dceru.
Ale musíš jíst.
Hele, kdo se konečně probudil. Ahoj.
Můžu si hrát se sestřenkami?
Ano, můžeš. Ale nejdřív se musíš převléct.
A taky pěkně pozdrav babičku.
Pojď sem. Najez se.
A musíš to sníst všechno, abys byla velká.
Ve vesnici říkají, že nenosíš černou, a je to pravda.
Santino!
Co si myslíš? Neodpovídej jí.
Ale já jim říkala, že určitě měla černou, když Linuzzo zemřel.
Je to tak, že ano?
Aspoň na jeden den, ne?
Kdy se vracíte? Zůstáváte aspoň do svátku svaté Anny, že?
Neplánovaly jsme…
Samozřejmě. Děvče je tu spokojené. Má tu čerstvý vzduch a rodinu.
A Lino vždycky miloval svatoanenský průvod.
Půjdu se projít.
Ty si nedáš pokoj.
- Brzy přijdu, ano? - Dobře.
Zoro, zvedni to nebo zavolej, prosím. Je to těžší, než jsem myslela.
- Dobrý večer, přátelé. - Dobrý večer.
Upřímnou soustrast, signora.
Dovolte mi se představit. Jsem Nunzio, starosta Castelleone.
Znal jsem vašeho manžela.
Ať odpočívá v pokoji.
Jste Američanka?
Možná to nevíte,
ale já pro naši malou vesnici navrhnul helipad a tenisové kurty.
Potřebujeme tady inovace a zábavu, stejně jako v Americe.
Není vás tu jen 300 obyvatel?
Pět set třináct.
Loni se narodily dvě děti. Letos jedno. A jen 15 úmrtí.
Rád jsem vás poznal.
Mario! Koukej!
Je tmavá, ale hezká.
Její manžel právě skončil na hřbitově, a ona jde z baru.
Chudák Filomena.
Na tvoje narozeniny? Co je to za průvod?
Asi nějaká zdejší slavnost nebo něco.
Jako Festival mravenců, na který nás brala babi Evelyn?
Ale s nějakou svatou a nejspíš bez toho obřího mravence.
Představa, že své první narozeniny bez něj strávím tady, Z…
Ani nepoznám, jestli mě tu vůbec chce, nebo chce jen svou vnučku.
Co chceš ty?
Zpátky Lina.
Magické myšlení.
Nech si ty psychologické řeči, prosím.
Nemůžu ji zase zklamat.
Zklameš ji. Sama si buduješ nový život, Amy.
Nějaké problémy určitě přijdou. Byla by taková hrůza, kdybyste zůstaly?
- Kde jsi byla? - Cože?
Osprchuj se. Rychle.
Když jste tady, musíte navštívit tyhle lidi.
Tady jsou jména, domy a pořadí, které musíte dodržet.
Ne, Filomeno, to nejde. Nemůžu to přečíst.
Proč ne?
Nemůžu, je to sicilsky. Co se tam píše?
„Franco, u fontány, červené dveře.
Tuccio, vedle baru, před domem stojí spousta dodávek.
Stará Pina, kousek od hřbitova.“
A adresy?
Na co adresy? Řekla jsem ti, kde jsou. Musíte tam jít dnes.
Giacomo mi říkal, že v Americe mají hrozný chleba.
A na stromech je tolik ovoce, že padá na zem a lidé na něj šlapou.
- Jezte. - Ne, díky.
Co je?
Já ti říkala, že toho sladkého je moc.
Není jí dobře. Pojď sem.
Podle mě nevypadá dobře. Ne, musíme…
Radši ji vezmeme k doktorovi.
Ne, to není třeba.
- Pojďte, jdeme. - Santino…
Běžte.
Malé není moc dobře. Jdeme k doktorovi.
- Ne, je v pořádku. - Ne.
Tohle není nutné, Santino.
Doktor je tu nejbohatší a ještě nikdo nebyl u něho doma.
Musíš nám říct, co tam uvidíš.
Chci jen vědět, že je malá v pořádku. Opatrnosti není nikdy dost.
Prý má uvnitř krásný klavír.
A pije kávu ze zlatých šálků.
Doktor vás bude muset pozvat na kávu.
Je to Linova žena a Američanka.
A nemůže tě nechat stát venku. Tohle je naše příležitost.
Pak nám všechno řekneš.
Tak běž. Počkám tu na tebe.
Amuni.
Vsadím svůj vdovský důchod,
že se Filomena s tou Američankou nikdy nesmíří.
Matka, která nepřijde na svatbu vlastnímu synovi?
Jak se na to dá zapomenout?
Moje žena uvařila pro malou heřmánek, brzy jí bude lépe.
Máte tu fotku mého táty.
Ano, to je tvůj otec.
Jednou jsem byl ve Florencii
a povečeřel v restauraci, kde pracoval.
Nikdy jsem ho neviděl tak šťastného.
A když jsem zjistil, že je nemocný,
často jsem se za něj modlil.
Byl jedním z nás.
Lino byl výjimečný člověk.
Byl laskavý,
starostlivý…
DR. RONALDO MUSCARELLA
Co se stalo?
Ohromil ji ten nádherný dům.
Tak kolik tam bylo lustrů? Povídejte.
Já viděla jen tři.
Já jich viděla osm a všechny byly ze zlata.
Idalie, zlatíčko. Nešiř drby. Pojďme.
Nedá si pokoj.
Co ti chutná na vínu? Já ho nikdy nepila.
Tady máš.
Ochutnej ho.
Aby to nikdo neviděl.
Dneska jsi to zvládla.
Ta žena, která čekala se Santinou před doktorovým domem…
Která? Anna se zkříženými prsty? Nebo Pina, ta s brýlemi?
„Se zkříženými prsty?“ To jsi říkala?
Říkáme jí tak, protože si pořád stěžuje na nohy,
ale nosí boty jako mladice.
Jednou si dokonce nechala v Palermu udělat pedikúru.
Jako by to nalakování nehtů něco vyřešilo.
Takže ty taky někdy šíříš drby?
Amore.
Něco jsem ti udělal.
Musíš se převléct.
Musíte jít s Biagií podepsat nějaké papíry.
- Několikrát jsem tě volala. - Cože?
Jde o majetek. Musíte jít k notáři.
Na dnešek máte domluvenou schůzku.
Musíte to podepsat tady, tady a tady.
Signora, jako manželka nejstaršího syna
jste dědičkou, vy a vaše dcera.
Ne.
Nemůžu to podepsat.
Proč jsi mě sakra postavila do takové situace?
Filomeno, proč jsi mi to neřekla dopředu?
Říkala jsem ti to ráno.
Neřeklas, že mi dáváš dům a pozemky.
Já sem nepatřím.
Je to i pro moji vnučku.
Amy! Nunzio potřebuje tvoji pomoc!
Hele, musíte podepsat, že je to vaše vina. Je to vaše vina. Podepište to.
Starosta neumí anglicky.
Najel jste do mě, pane.
Konečně někdo, kdo mu vysvětlí, jak tady jezdíme.
Nedíval se a vrazil mi do auta.
- Vysvětlete mu to, prosím. - Prostě to podepište.
- Promluvím s ním. - Ano. Do toho.
- Zdravím, jsem Amy. - Zdravím.
Řekněte mu, že když to auto neposune, zavolám carabinieri.
Jo, uznávám, tenhle ostrov je krásný, ale nesnesitelný.
Najel do mě.
Je to místní starosta.
Za žádných okolností před všemi těmi lidmi nepřizná, že něco zavinil.
Být vámi, radši sednu do auta a odjedu, než zavolá carabinieri,
mezi kterými má určitě bratrance.
Jo, a jak to všechno víte?
Měl byste jet.
Moc děkuju.
Pozdravte za mě v Cornwallu!
Čočka.
Je z mého pole.
Za to, žes pomohla mému synovi Nunziovi.
Měl jsem pravdu?
Jsem váš milovaný starosta?
Mami!
To je Don Matteo, mami!
Kdo ti to dal?
Nunziova matka. Nemohla jsem odmítnout.
Dobře. Takže ses postavila za Nunzia.
Poslyš, omlouvám se za to předtím, s tím právníkem a pozemky…
Amy, máme tady jedno rčení.
„Domov, jak dlouho potřebuješ, a půda, kam okem dohlédneš.“
Teď musím očistit tu čočku.
Můžeme to nejdřív dokončit, prosím?
Nemůžu být jako vdova Špinavá čočka.
Její manžel přišel o zub, protože špatně vyčistila čočku.
Takže mi neodpovíš?
Amy…
Tady lidé přichází a odchází, ale my zůstáváme a chráníme své lidi.
Jako dneska ty. Jsi jedna z nás.
Ať si to uvědomuješ, nebo ne. Tak to je.
Filomena šla do kostela. Čeká na tebe.
My tu Idalii pohlídáme.
Běž, čeká na tebe.
Maronnuzza santa, zakryj si ramena tímhle.
Modlila jsem se k ní, když jste se s Linem brali.
A modlila jsem se k ní, když můj syn umíral.
Dnes se k ní modlím zase.
Po tom všem, co se stalo,
vím, že bys teď mohla chtít odjet
a už se nevrátit.
Ale modlím se a doufám,
že se mnou chceš něco vybudovat.
Chci, aby ses vrátila.
A aby pro tebe bylo Castelleone jako domov.
Samozřejmě,
pokud chceš ty.
Filomeno, nejsem si jistá, že…
Musela jsem to říct.
Takže…
přemýšlej o tom.
To není fér. Máš delší nohy než já. Já už nechci chodit.
Dobře, naskoč si. Ponesu tě.
A je to.
Jsme tady.
Podívej se skrz ty stromy.
To je Středozemní moře.
Sem člověk může přijít, když ho bolí srdce.
Proto jsem tě sem vzala.
Taky mi chybí.
Bolí to, mami.
Já vím.
Tak veliká láska, jakou cítil babbo k nám,
se jen tak neztratí.
Je tu pořád s námi.
Jak to víš?
Protože v tobě vidím to nejlepší z něj.
Jsem tady.
Mami?
Jsem Italka, i když nevypadám jako babbo?
Jsi, protože nezáleží na tom, jak vypadáš.
Záleží na rodině, a rodina jsou lidé, které se rozhodneš milovat.
Co by se se mnou stalo, kdybys umřela?
Být člověkem znamená i to, že všichni jednou zemřeme.
Dokonce i já?
I ty. Ale až za hodně dlouho.
A tvoje máma je zdravá a silná.
Jinak bych tě z toho kopce neunesla.
Ale i když to tak nebude, máš lidi, kteří tě mají rádi
a dobře se o tebe postarají.
Tak pojď.
Zdravím. Jsem Antonio.
Našly jste pozemek Ortolanových?
Ty stromy zasadil Linův dědeček.
Cože?
Když jsme byli malí kluci,
Lino vyryl svoje jméno na tu studnu pod broskví.
Tys znal mého tátu?
Hráli jsme spolu fotbal, i když Lino neměl správné boty.
Tonino!
To ti určitě řekl tvůj táta, ať mi tak říkáš. Ano, jsem Tonino.
Měla bys sem do Castelleone na příští týden pozvat svoji rodinu.
Na tvé narozeniny.
- Sem? - Ano, sem.
Pozvi je na průvod. Řekni jim, že jsou v mém domě vítáni.
Ale kdo je svatá Anna?
Matka Panny Marie. Je matkou všech matek.
Její svátek připadá na stejný den jako tvé narozeniny.
Je patronkou vdov a cestovatelů.
To si děláš legraci.
Nemíváme moc hostů. Snad to tvé rodině bude stačit.
Můj táta vyrostl ve vesnici s 300 obyvateli.
Východní Texas a Castelleone jsou podobnější, než si myslíš.
Naposledy na mě tak zírali kamioňáci, když jsem zastavila na záchod v Alabamě.
Vítejte v Castelleone.
Vítejte!
Pomozte jim s kufry.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj!
Teto Zoro!
Zvládlas to, holka.
Chci vám všem připravit jídlo,
které tradiční a nezapomenutelné.
Přelož jim to.
Připraví vám to nejlepší jídlo, jaké kdy ochutnáte.
To zní dobře, protože malý se zblázní, pokud něco nesním.
Já můžu hned.
Uděláme caponatu.
Podle Linova receptu.
Řeklas jí „mama“.
Má štěstí, má teď tři maminky.
Aby mě naučily, jak pro tebe můžu být tou nejlepší matkou.
Tak jo, jak můžu pomoct?
Já to rozhodně umím se zeleninou. A vy ji tu máte nádhernou.
A já vám pomůžu tím, že budu průběžně ochutnávat.
Jak začneme?
Nejdřív začni teplem.
Cibule je ostrá, je nezbytná, ale musíš ji přimět kapitulovat,
abys objevila něco nového.
Petrželka. Stonky mají více chuti, protože jsou blíže k zemi.
Sicilský olivový olej. Pochopíš jej, až pochopíš jeho kořeny.
Rovnováha v kuchyni vychází z pochopení,
že hořkost musíš zjemnit špetkou sladkosti.
A na závěr
vždy přidej lásku.
Dobrá.
Rozhodla jsem se, že ty dokumenty podepíšu.
Chceme se vrátit.
Musím ti ukázat něco uvnitř.
Tak jo.
Otevři ten šuplík.
To je mé oblečení, když půjdu do nemocnice.
Je toho dost na tři dny a noci, aby se Biagia nemusela starat o prádlo.
Otevři ten spodní.
Tohle mám oblečení, až umřu.
Proč mi to říkáš?
Aby obě moje dcery věděly, kde hledat.
Až budeš v mém věku,
pochopíš, že životem jen procházíme.
Staří lidé tady říkávali:
„V Castelleone si Ježíš zapomněl košili.“
Někteří říkali, že to znamená,
že na tohle místo je dobré zapomenout.
Přijdeš jednou a pak už se nevrátíš.
Ale já si to ráda vykládám tak, že tohle místo je dost cenné na to,
aby tudy Ježíš prošel.
- Rozumíš? - Ano.
Celou tu dobu jsem si myslela, že tu zůstávám jenom kvůli Idalii.
A podívej.
Místo toho jsem našla tohle.
Lino z toho má určitě radost.
Lino si sem tajně chodíval číst, když měl pracovat.
Pokud chceš, můžeme z toho udělat tvé studio.
Na tvé věci, tvoje umění. Jako máš v Los Angeles.
Vím, že je to pro tebe důležité.
Vytváříš krásné věci. Viděla jsem to.
Jako tvůj syn.
Ano.
Byli jste jako dvě vidličky v jednom talíři.
Jste Američanka?
AŤ ŽIJE SVATÁ ANNA
Díky, že jsi mě sem přivedl.
Jsi doma.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková