EN NETFLIX-SERIE
Træk vejret.
Mor.
Du skal spise.
Gå med tante Zora. Hun læser en historie.
Nej!
-Idalia. Vær sød. -Nej…
Hej.
Giv mig et øjeblik med mor, okay?
Ikke nu, Zora.
Ikke nu.
Okay.
Så kommer jeg igen.
Om en uge?
Måske en måned.
Eller når Idalia dimitterer fra gymnasiet?
Tager du pis på mig lige nu?
Min datter har lige mistet sin far.
Din mand døde ikke.
-Han er derhjemme. -Og jeg er ikke hos ham lige nu, vel?
Jeg er her.
Hvad skal jeg stille op med det? Hvad?
Jeg sørger ikke efter din tidslinje.
Du må gerne gå.
Jeg har absolut ingen anelse om, hvad du gennemgår.
Men det her ved jeg: Lino er ikke den eneste, der gled væk.
Vi ser dig forsvinde direkte foran vores øjne.
Mor og Maxine mister en datter, jeg mister en søster,
og Idalia mister en mor.
Det er ikke fair, at du skal tage dig sammen, men pigen behøver dig.
-Asken, Amy. -Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke.
Den kan ikke være i mit bagagerum de næste to uger.
Jeg kommer med den, uden du gør noget.
Jeg skal holde mit løfte til Lino, og jeg kan ikke.
Jeg kan ikke komme ud af sengen.
Jeg kan ikke tage ham med tilbage til Sicilien.
Bed mig ikke om det, for jeg kan ikke!
Jeg kan ikke!
Vær sød, Zora.
Okay.
Jeg stiller dig et spørgsmål.
Og du skal ikke blive vred, okay?
Hvad?
Vær sød at sige, du har været i bad siden mindehøjtideligheden.
Hvad?
Du skal vaske din røv.
Siger du, jeg stinker?
Jeg stinker.
Du stinker.
Men hvis du kan lugte din egen lugt,
er du stadig i live.
Det ved jeg.
Det skal nok gå.
Jeg kommer ind med ham.
Okay.
Sig, hvad jeg skal gøre, amore.
SICILIEN
Vi er der næsten.
Babbo ville elske, at du mødte hans familie.
Idalia, min lille ven.
Nonna.
Tante Biagia!
Hej, min søde Idalia.
Hvor er Lino?
Sid ned. Ved siden af mig, med barnet.
-Mor, hvad sker der? -Jeg ved det ikke.
Biagia, Idalia er træt.
Min mor har forberedt et værelse ovenpå.
Skal vi bo her nu?
Nej, skat.
Nej.
Vi skal begrave babbo, og så tager vi til Californien igen.
-Begrave? -Ja, skat.
Vi tog ham med, så han kan ligge på kirkegården.
-Husker du? -Efterlader vi ham her?
-Din far og jeg diskuterede det. -Han sagde ikke noget til mig.
Du.
Alle husker, han er din mand, men ingen husker, han er min far.
Jeg var ti år gammel, da min far døde.
Jeg var trist, fordi jeg ikke kunne se ham længere.
Men så lærte jeg at bruge min fantasi og mit hjerte.
Min skat.
Og selvom din far er borte, ser jeg ham. Jeg føler ham. Her.
Og al den lækre mad, han plejede at lave til dig?
Nu kan vi lave det sammen. Mig og dig.
Og når du er en gammel bedstemor som mig, endnu ældre end mig,
kan du lære dit barnebarn det.
Og når hun står i et køkken som det her,
vil hun se dig. Og mig. Og endda din far.
Det er for meget for hende.
Min kusine Santina vil passe børnene.
-Hvor er Idalia? -Derinde, hun venter på jer.
Kan jeg hjælpe med noget?
Nej. Jeg arbejder alene i mit køkken. Sid ned.
-Barnet? -Hun sover.
Jeg forstår, Amy.
Da Giacomo døde,
følte jeg en træthed,
en tyngde i mine knogler. Som da min mor døde,
da min far døde.
Jeg kender din smerte, fordi jeg har oplevet den.
Og jeg ved, du føler den dobbelt for dig og din datter.
Men du må spise.
Se, hvem der endelig er vågen. Hej.
-Må jeg lege med mine kusiner i dag? -Ja. Men du skal først have tøj på.
Du skal hilse ordentligt på din farmor.
Kom her. Spis.
Og du skal spise det hele, så du vokser dig rigtig stor.
I landsbyen siges det, du ikke har sort på, og det er sandt.
Santina!
Hvad tænker du på? Svar ikke.
Men jeg sagde, at selvfølgelig havde hun sort på, da Linuzzo døde.
Det stemmer, ikke?
I det mindste i en dag, ikke?
Hvornår rejser I hjem? I bliver da begge til fejringen af Skt. Anna, ikke?
Vi planlagde ikke…
Selvfølgelig, barnet er lykkeligt her med den friske luft og familien.
Og Lino elskede altid optoget til Skt. Anna.
Jeg går en tur.
Du er altid den samme.
-Jeg kommer igen. -Okay.
Zora, tag den eller ring tilbage. Det er hårdere, end jeg troede.
-Godaften, kammerater. -Godaften.
Jeg kondolerer, signora.
Lad mig præsentere mig selv. Jeg er Nunzio, borgmester i Castelleone.
Jeg kendte din mand,
Gud bevare hans sjæl.
Amerikaner?
Du ved det måske ikke,
men jeg har planlagt en landingsbane til helikopter og tennisbaner i landsbyen.
Vi har brug for innovation og rekreation, ligesom i Amerika.
Er der ikke kun 300 af jer?
513. To fødsler sidste år. En i år. Og kun 15 dødsfald.
Det var skønt at møde dig.
Mario! Se!
Hun er mørk, men hun er pæn.
Hun forlader en bar, og hendes mand er lige kommet på kirkegården.
Stakkels Filomena.
På din fødselsdag? Hvad er optoget?
En byfestival eller sådan noget.
Som Ildmyrefestivalen, bedstemor Evelyn tog os med til?
Men med en helgen og vel minus den store røde myre.
Tanken om at være her på min første fødselsdag uden ham? Z…
Jeg ved ikke, om hun ønsker mig her, eller om hun bare vil have sit barnebarn.
Hvad vil du have?
At Lino kommer tilbage.
Ønsketænkning.
Analyser ikke min sorg, tak.
Jeg må ikke skuffe hende igen.
Det vil ske. Du går ad en ny sti alene, Amy.
Der kommer vejbump. Ville det være så slemt at blive?
-Hvor har du været? -Hvad?
Tag et bad. Hurtigt.
Mens du er her, skal du besøge disse personer.
Her er navnene, husene og den rækkefølge, du skal følge.
Nej, Filomena. Det kan jeg ikke. Jeg kan ikke læse det her.
Hvorfor ikke?
Nej. Jeg kan ikke. Det er på siciliansk. Hvad står der?
"Franco, nær springvandet med den røde dør."
"Tuccio, ved siden af baren med alle bilerne foran."
"Gamle Pina, nær kirkegården."
Og adresserne?
Hvem skal bruge adresser? Jeg sagde lige, hvor de er. Du skal gøre det i dag.
Giacomo fortalte mig, at brødet i Amerika er forfærdeligt.
Og der er så meget frugt på træerne, at det falder ned, og folk træder på det.
-Spis. -Nej, tak.
Hvad er der?
Jeg sagde jo, det var for meget slik.
Hun har det skidt. Kom her.
Hun ser ikke frisk ud. Nej, vi må hellere…
Vi må hellere tage hende til lægen.
Nej, det er ikke nødvendigt.
-Kom så. -Santina…
Af sted med jer.
Barnet har det dårligt. Vi tager til lægen.
-Nej, hun har det fint. -Nej.
Det er unødvendigt, Santina.
Lægen er byens rigeste mand, og ingen har været i hans hus.
Fortæl os alt, du ser.
Jeg vil sikre mig, at barnet er okay. Hellere være på den sikre side!
Jeg hørte, der er et smukt klaver indenfor.
Og han drikker kaffe fra en tekop af guld.
Lægen vil invitere dig indenfor på kaffe.
Hun er Linos kone og amerikaner.
Og han kan ikke lade dig stå udenfor. Det er vores chance.
Så fortæller du os alt.
Gå. Jeg venter på dig her.
Jeg vil vædde min enkepension på,
at hun og amerikaneren aldrig vil slutte fred.
En mor, hvis søn gifter sig, og hun kommer ikke til brylluppet?
Hvordan kan det glemmes?
Min kone lavede kamillete til barnet. Så får hun det bedre.
Du har et billede af min far.
Ja, det er din far.
Jeg var i Firenze engang,
og jeg spiste på restauranten, hvor han arbejdede. Han var så glad.
Og da jeg hørte, at han var syg,
bad jeg ofte for ham.
Han var en af os.
Lino var en særlig person. Han var sød, omsorgsfuld…
LÆGE RONALDO MUSCARELLA
Hvad nu?
Hun er overvældet af husets skønhed.
Nå, hvor mange lysekroner var der? Sig frem.
Jeg så kun tre.
Jeg så faktisk otte, og de var alle af guld.
Idalia, søde. Du må ikke sladre. Kom så.
Sådan er hun altid.
Hvad kan du lide ved vin? Jeg har aldrig drukket det.
Her.
Prøv det.
Så ser ingen det.
Du gjorde det godt i dag.
Kvinden, som ventede udenfor ved lægen med Santina…
Hvilken en? Anna "skævtæer"? Eller Pina med billerne?
"Skævtæer?" Sagde du lige det?
Vi kalder hende skævtæer, fordi hun altid beklager sig over sine fødder,
men går rundt med sko, der passer til en ung kvinde.
Engang fik hun endda en pedicure i Palermo.
Som om lidt neglelak kan fikse det hele.
Så du sladrer altså?
Amore.
Jeg har lavet noget til dig.
Du skal i tøjet.
Du skal til Biagia og underskrive papirer.
-Jeg kaldte flere gange. -Hvad?
Det er angående dødsboet. Du skal tale med notaren.
Du har en aftale her til morgen.
Du skal skrive under her, her og her.
Som konen til den ældste søn er du arvingen, dig og din datter.
Nej.
Jeg kan ikke skrive under.
Hvorfor fanden satte du mig i den position?
Hvordan kunne du ikke sige sådan noget før?
Jeg sagde det i morges.
Du sagde ikke, at du gav mig dit hus og familiejord.
-Jeg hører ikke til her. -Det er også til mit barnebarn.
Amy! Nunzio skal bruge din hjælp!
Hør, du skal skrive under på, det er din skyld. Skriv under.
Borgmesteren taler ikke engelsk.
Du kørte ind i mig.
Endelig. En, der kan forklare, hvordan vi kører her.
Han var ikke opmærksom og ramte min bil.
-Få ham til at forstå det. -Skriv under nu.
-Lad mig tale med ham. -Værsgo.
-Hej. Jeg hedder Amy. -Hej.
Sig, at hvis han ikke flytter sin bil, ringer jeg til carabinieri.
Den her ø… Det er en smuk ø, men den er ulidelig.
Han kørte ind i min bil.
Han er borgmesteren her.
Han vil aldrig nogensinde indrømme sin skyld foran alle disse mennesker.
Jeg ville stige ind i bilen og køre, før han ringer til carabinieri,
hvoraf en nok er en fætter.
Og hvordan ved du alt det?
Du burde køre.
Tusind tak.
Hils Cornwall fra mig!
Linser.
De er fra min jord.
Fordi du hjalp min søn, Nunzio.
Havde jeg så ret?
Er jeg jeres elskede borgmester?
Mor!
Det er don Matteo, mor!
Hvem gav dig dem?
Nunzios mor. Jeg kunne ikke sige nej.
Godt. Så du var på Nunzios side.
Hør, du må undskylde det før med advokaten og jorden…
Amy, vi har et ordsprog heromkring.
"Hjem så længe det behøves og jord så langt øjet rækker."
Jeg skal rense linserne.
Kan vi ikke tale færdigt?
Jeg vil ikke være som enken Beskidte Linser.
Hendes mand mistede en tand, fordi hun ikke rensede dem godt nok.
Så du vil ikke svare mig?
Amy…
Andre kommer og går her, men vi bliver og beskytter vores egne.
Som du gjorde i dag. Du er en af os.
Uanset om du ved det. Sådan er det.
Filomena gik i kirke. Hun venter på dig.
Vi kan passe Idalia.
Gå nu, hun venter.
Moronnuzza santa, det her kan dække dine skuldre.
Jeg bad til hende, da dig og Lino blev gift.
Og da min søn var døende.
I dag bad jeg til hende igen.
Efter alt, der er sket,
ved at, at du måske gerne vil af sted
og aldrig komme tilbage.
Men jeg beder til og håber på,
at du nu vil opbygge noget med mig.
Jeg ønsker, du kommer igen.
Og at Castelleone er som et hjem for dig.
Selvfølgelig kun hvis du ønsker det.
Filomena, jeg er ikke sikker på, at…
Jeg måtte sige, hvad jeg tænkte.
Så…
…tænk over det.
Det er ikke fair. Dine ben er længere end mine. Jeg gider ikke gå mere.
Okay. Hop op. Jeg giver dig et lift.
Sådan.
Det er her.
Se. Gennem træerne.
Man kan se Middelhavet.
Det er et godt sted at tage hen, når dit hjerte lider.
Derfor tog jeg dig med.
Hey.
Jeg savner ham også.
Det gør ondt, mor.
Ja.
En kærlighed så stor som den babbo havde til os går ikke bare væk.
Han er stadig hos os.
Hvordan ved du det?
Fordi jeg ser det bedste af ham i dig.
Åh, Idalia.
Jeg er her.
Mor?
Hvis jeg ikke ligner babbo, er jeg så stadig italiensk?
Det er du i den grad, for det kommer ikke an på udseendet.
Det kommer an på familie, og familie er dem, du vælger at elske.
Hvad sker der med mig, hvis du dør?
En del af at være et menneske betyder, at vi alle dør en dag.
Selv mig?
Selv dig. Men ikke før om meget lang tid.
Og din mor er sund og stærk.
Hvordan kunne jeg ellers bære dig hele vejen?
Men selv hvis det ændrer sig, har du personer, der elsker dig
og vil tage sig af dig.
Kom.
Hej. Jeg hedder Antonio.
Fandt I Ortolano-familiens jord?
Linos bedstefar plantede de træer.
Hvad?
Da vi var små knægte,
skrev Lino sit navn på brønden ved ferskentræet.
Kendte du min far?
Vi spillede fodbold sammen, selvom Linos støvler var forkerte.
Tonino!
Din far må have bedt dig om at kalde mig det. Ja. Jeg er Tonino.
Du burde få din familie til Castelleone. I næste uge. Til din fødselsdag.
-Her? -Ja, her.
Inviter dem med til optoget. Sig, at de er velkomne i mit hus.
Åh…
Men hvor er Skt. Anna?
Marias mor. Hun er mor til alle mødre.
Hendes helligdag falder den samme dag som din fødselsdag.
Hun er skytshelgen for enker og rejsende.
Det er løgn.
Vi får ikke mange gæster. Jeg håber, det er okay til din familie.
Min far voksede op i en landsby med 300 personer.
Lighederne mellem det østlige Texas og Castelleone er flere, end du tror.
Jeg er ikke blevet begloet så meget,
siden jeg brugte toilettet i en Stuckey's i Alabama.
Velkommen til Castelleone.
Velkommen!
Hjælp dem med bagagen.
Hej!
-Hej. -Hej!
Tante Zora!
Du gjorde det.
Jeg vil lave et måltid,
der er traditionelt og uforglemmeligt.
Oversæt.
Hun vil lave det bedste måltid, I nogensinde vil få.
Lyder godt, for babyen vil snart skabe sig uden mad.
Jeg er klar.
Lad os lave caponata.
Linos opskrift.
Du kaldte hende mor.
Hun er heldig at have tre mødre nu.
Som kan lære mig at være den bedste mor, jeg kan være for dig.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Jeg kender i hvert fald mine grøntsager. Der er mange smukke sorter.
Og jeg hjælper ved at snacke undervejs.
Hvad begynder vi med?
Først tænder du for varmen.
Løgene er skarpe, essentielle,
men de skal overgive sig for at opdage noget nyt.
Persille. Stilkene har mere smag, fordi de er tættere på jorden.
Siciliansk olivenolie er bedst der, hvor det kommer fra.
I køkkenet kommer balance fra at vide,
hvornår det bitre skal tæmmes med lidt sødme.
Og til sidst, tilføj altid kærlighed.
Okay.
Jeg har besluttet at skrive under.
Vi vil gerne tilbage.
Jeg skal vise dig noget i huset.
Okay.
Åbn skuffen.
Kommer jeg på hospitalet, er det her mit tøj.
Det rækker til tre dage og nætter, så Biagia ikke skal vaske tøj.
Åbn den nederste.
Det er tøjet, til når jeg dør.
Hvorfor fortæller du mig det her?
Så begge mine døtre ved, hvor de skal lede henne.
Når du når min alder,
forstår du, at vi alle passerer gennem livet.
Her plejede de gamle at sige:
"Castelleone er der, Jesus glemte sin trøje."
Nogle folk sagde, at det betyder,
at det er et sted, der er værd at glemme.
Man kommer her én gang og aldrig igen.
Men jeg mener, at det betyder, at vores by er nok værd til,
at Jesus kom igennem her.
-Forstår du? -Ja.
I al den tid troede jeg, at jeg var her for Idalias skyld.
Og se,
jeg fandt dette i stedet.
Lino er glad for alt det her.
Lino plejede at snige sig herop for at læse, når han skulle arbejde.
Hvis du ønsker det, kan vi gøre det til dit atelier, når du kommer på besøg.
Til dine ting, din kunst. Som du har i Los Angeles.
Jeg ved, det er vigtigt for dig.
Du gør ting smukke. Det så jeg.
Ligesom din søn.
Ja.
I to var som to gafler, der spiste fra den samme tallerken.
LÆNGE LEVE SKT. ANNA
Tak, fordi du førte mig hertil.
Du er hjemme.
Tekster af: Niels M. R. Jensen