EN NETFLIX-SERIE
Pust.
Mamma.
Du må spise.
Bli med tante Zora. Hun leser en historie.
Nei.
-Idalia. Vær så snill. -Nei.
Hei.
Gi meg litt tid med mamma, ok?
Ikke nå, Zora.
Ikke nå.
Ok.
Jeg kommer tilbake.
Om
en uke?
En måned?
Eller når Idalia er ferdig på videregående?
Kødder du med meg?
Datteren min mistet nettopp faren sin.
Din mann døde ikke.
-Han er hjemme nå, Zora. -Og jeg er ikke hos ham nå.
Jeg er her.
Hva skal jeg gjøre med det? Hva?
Jeg sørger ikke på din tid.
Du kan gå.
Jeg kan ikke forestille meg hvordan du har det.
Men jeg vet at Lino ikke er den eneste som ble borte.
Vi ser deg forsvinne foran øynene våre.
Mamma og Maxine mister en datter, jeg en søster
og Idalia en mor.
Det er urettferdig å be deg skjerpe deg, men jenta trenger deg.
-Asken, Amy. -Jeg klarer ikke. Det går ikke, Zora.
Den kan ikke være i bilen min i to uker til.
Jeg henter den, så du slipper.
Jeg må holde løftet til Lino, og jeg klarer ikke!
Jeg kommer ikke ut av sengen.
Jeg klarer ikke å ta ham med til Sicilia.
Ikke be meg om det, for jeg klarer ikke!
Jeg klarer ikke.
Vær så snill, Zora.
Ok.
Jeg vil stille et spørsmål.
Og ikke bli sint, ok?
Hva er det?
Si at du har badet siden minnestunden.
Hva?
Du… må vaske deg.
-Sier du at jeg stinker? -Ja.
Jeg stinker.
Du stinker.
Men hvis du kan lukte din egen dritt,
lever du fortsatt.
Jeg vet det.
Det går bra.
Jeg går og henter ham.
Ok.
Si hva jeg skal gjøre, Amore.
SICILIA
Vi er nesten fremme.
Babbo ville vært glad for at du møter familien hans.
Hei, jenta mi!
Nonna.
Tante Biagia!
Hei, kjære Idalia.
Hvor er Lino?
Sitt her. Ved siden av meg, med barnet.
Mamma, hva skjer?
Jeg vet ikke.
Biagia, Idalia er sliten.
Moren min klargjorde et rom ovenpå.
Skal vi bo her nå?
Nei, vennen.
Nei.
Vi skal begrave babbo, så drar vi tilbake til California.
Begrave?
Ja, vennen.
Vi tok ham med hit så han kan ligge på kirkegården.
Husker du?
Skal vi forlate ham her.
Faren din og jeg snakket om dette.
Det sa han ikke.
Hei.
Alle husker at han er mannen din, men ingen at han er pappaen min.
Jeg var fire år da min far døde.
Jeg var trist fordi jeg ikke fikk se ham mer.
Men så lærte jeg å bruke fantasien og hjertet mitt.
Min kjære.
Og selv om faren din er borte, ser jeg ham. Jeg føler ham. Her.
Og all den deilige maten han lagde til deg?
Nå kan vi lage den sammen. Vi to.
Når du er en gammel bestemor, som meg, og ennå eldre,
kan du lære det til ditt barnebarn.
Og når hun er på et kjøkken, som dette,
så ser hun deg. Og meg. Til og med pappaen din.
Det er for mye for henne.
Min kusine Santina vil passe barna.
Ciao, bestemor. Ciao, tante Amy.
Ciao.
Hvor er Idalia?
Inne og venter på dere.
Kan jeg hjelpe?
Nei. Jeg jobber alene på kjøkkenet. Bare sitt.
Barnet?
Sover.
Jeg forstår, Amy.
Da Giacomo døde,
følte jeg meg trøtt,
En tyngde i beina. Det samme som moren min følte
da faren min døde.
Jeg kjenner den smerten, for jeg har opplevd den.
Du føler det dobbelt for deg og datteren din.
Men du må spise.
Se hvem som endelig er våken. Hei.
Kan jeg leke med kusinene mine?
Ja. Men først må du kle på deg.
Og du må hilse på bestemoren din.
Kom her. Spis.
Du må spise alt, så du blir veldig stor.
De sier at du ikke går i svart, og det er sant.
Santina!
Unnskyld?
Hva tenker du på? Ikke svar på det.
Men jeg sa at hun selvfølgelig gikk i svart da Linuzzo døde.
Det stemmer vel?
I hvert fall én dag.
Når drar dere? Dere blir vel til Sant'Anna-festen?
Det var ikke planen…
Barnet er glad for å være i frisk luft og med familien.
Og Lino elsket alltid Sant'Anna-opptoget.
Jeg går en tur.
Du endrer deg aldri.
-Jeg kommer tilbake. -Ok.
Zora, ta den eller ring tilbake. Dette er verre enn jeg trodde.
-God kveld, kamerater. -God kveld.
Jeg kondolerer, signora.
La meg presentere meg. Nunzio, borgermesteren i Castelleone.
Jeg kjente din mann.
Måtte Gud gi hans sjel fred.
Amerikaner?
Du vet det kanskje ikke,
men jeg har planlagt helikopterlanding og tennisbaner for landsbyen.
Vi trenger innovasjon og rekreasjon, som i USA.
Er dere ikke bare 300?
513. To fødsler i fjor. En i år. Og bare 15 dødsfall.
Hyggelig å møte deg.
Mario! Se!
Hun er mørk, men pen.
Hun forlater en bar, og mannen er nettopp gravlagt.
Stakkars Filomena.
På bursdagen din? Hva slags opptog?
En landsbyfestival eller noe.
Som brannmaurfestivalen bestemor Evelyn tok oss med på?
Med en helgen, og uten den svære røde mauren.
Tanken på å være her på min første bursdag uten ham? Z…
Jeg vet ikke om hun vil ha meg her eller bare se barnebarnet.
Hva vil du?
Få Lino tilbake.
Ønsketenkning.
Ingen hobbypsykologi, takk.
Jeg kan ikke skuffe henne igjen.
Du vil skuffe henne. Du går langs en ny vei alene, Amy.
Det kommer ujevnheter. Er det så ille om du blir?
-Hvor har du vært? -Hva?
Gå og ta en dusj. Fort.
Du må besøke disse mens du er her.
Her er navnene, husene og rekkefølgen du må følge.
Nei, Filomena, jeg kan ikke. Jeg kan ikke lese dette.
Hvorfor ikke?
Jeg forstår ikke. Det er på siciliansk. Hva står det her?
"Franco, ved fontenen, med rød dør."
"Tuccio, ved siden av baren med varebiler foran."
"Gamle Pina, ved kirkegården."
Og adressene?
Hvem trenger adresser? Jeg sa hvor det er. Du må gå i dag.
Giacomo sa at i USA er brødet grusomt.
Og så mye frukt på trærne at den faller ned og blir tråkket på.
-Spis. -Nei takk.
Hva er det?
Jeg sa det var for mye søtsaker.
Hun er ikke bra. Kom her.
Hun ser ikke bra ut. Nei, vi bør…
Vi bør ta henne til legen.
Det er ikke nødvendig.
-Kom igjen. -Santina…
Bare gå.
Barnet føler seg ikke bra. Vi skal til legen.
-Nei, det går bra. -Nei.
Det er ikke nødvendig, Santina.
Legen er den rikeste i byen, og ingen har vært inne hos ham.
Du kan fortelle om alt du ser.
Jeg vil sikre at barnet er bra. Bedre føre var!
Jeg hørte det er et vakkert piano der.
Og han drikker kaffe fra en gyllen tekopp.
Legen må invitere deg inn på kaffe.
Hun er Linos kone og amerikaner.
Han kan ikke la deg stå utenfor. Dette er vår mulighet.
Så forteller du oss alt.
Gå nå. Jeg venter her.
Amunì.
Jeg vedder enkepensjonen min
på at hun og amerikaneren aldri vil inngå fred.
Sønnen gifter seg, og hun ikke kommer ikke i bryllupet?
Når kan det bli glemt?
Kona mi laget kamillete til barnet, så hun blir bedre.
Du har bilde av faren min.
Ja, det er faren din.
Jeg besøkte Firenze en gang
og spiste i restauranten der han jobbet.
Jeg har aldri sett ham så glad.
Da jeg hørte at han var syk,
ba jeg ofte for ham.
Han var en av oss.
En flott person. Han var
snill,
omsorgsfull…
DOKTOR RONALDO MUSCARELLA
Hva skjedde?
Overveldet av husets skjønnhet.
Hvor mange lysekroner? Fortell oss.
Jeg så bare tre.
Faktisk så jeg åtte, og alle i gull.
Idalia, kjære. Ikke noe sladder. Nå går vi.
Alltid det samme.
Hva liker du ved vin? Jeg har aldri drukket det.
Her.
Smak.
Så ingen ser det.
Du var flink i dag.
Kvinnen som ventet utenfor legen med Santina…
Hvem? Anna "krysstær"? Eller Pina med brillene?
"Krysstær"? Er det det du sa?
Vi kaller henne det fordi hun alltid klager over føttene,
men bruker en ung kvinnes sko.
En gang fikk hun pedikyr i Palermo.
Som om det å lakke neglene ville ordne alt.
Så… du sladrer?
Amore.
Jeg laget noe til deg.
Du må kle på deg.
I dag må du bli med Biagia og signere papirer.
-Jeg ropte flere ganger. -Hva?
Om boet. Du må treffe notarius.
Du har en avtale nå i formiddag.
Du må signere her, her og her.
Signora, som hustru av den eldste sønnen,
er du og din datter arvinger.
Nei.
Jeg skriver ikke under.
Hvorfor plasserte du meg i den situasjonen?
Filomena, hvorfor kunne du ikke fortelle meg det før?
Jeg sa det i morges.
Ikke at du ville gi meg huset og familieeiendommen.
Jeg hører ikke til her.
Det er for barnebarnet også.
Amy? Nunzio trenger hjelp!
Du må skrive under på at du hadde skylden. Skriv under.
Borgermesteren snakker ikke engelsk.
Du kjørte inn i meg.
Endelig en som kan forklare hvordan vi kjører her.
Han så seg ikke for og kjørte på meg.
-Få ham til å forstå. -Ja. Bare skriv under.
-La meg snakke med ham. -Vær så god.
-Hei, jeg heter Amy. -Hei.
Si at hvis han ikke flytter bilen, ringer jeg carabinieri.
Denne øya er vakker, men uutholdelig.
Han kjørte inn i meg.
Han er borgermester.
Han vil ikke, under noen omstendigheter,
si at han er skyldig foran alle.
Jeg ville dratt før han ringer carabinieri.
En av dem er nok fetteren.
Og hvordan vet du alt dette?
Du bør dra.
Takk skal du ha.
Hils til Cornwall for meg!
Linser.
Fra eiendommen min.
For at du hjalp sønnen min, Nunzio.
Hadde jeg rett?
Er jeg deres kjære borgermester?
Mor!
Don Matteo, mamma!
Hvem ga deg dem?
Nunzios mor. Jeg kunne ikke si nei.
Bra. Du forsvarte Nunzio.
Jeg beklager det tidligere, advokaten og eiendommen…
Amy, vi har et ordtak her.
"Hjem så lenge du trenger, og land så langt øyet kan se."
Jeg må vaske linsene.
Kan vi snakke ferdig?
Jeg kan ikke bli som skitne linser-enka.
Mannen mistet en tann da hun ikke renset dem godt.
Så du svarer ikke?
Amy…
Folk kommer og går her, men vi blir og beskytter våre egne.
Som du gjorde i dag. Du er en av oss.
Om du liker det eller ei. Sånn er det.
Filomena gikk i kirken. Hun venter på deg.
Vi passer Idalia.
Gå! Hun venter.
Maronnuzza santa, dekk skuldrene med dette.
Jeg ba til henne da du og Lino giftet dere.
Og da sønnen min lå for døden.
I dag ber jeg til henne igjen.
Etter alt som har skjedd,
vet jeg at du kanskje vil dra
og aldri kom tilbake.
Men jeg ber og håper
at du nå vil skape noe med meg.
Jeg vil at du skal komme tilbake.
At Castelleone skal bli et hjem for deg.
Naturligvis,
om du selv vil.
Filomena, jeg er ikke sikker på…
Jeg måtte si mitt.
Så…
Tenk over det.
Urettferdig. Beina dine er lengre enn mine. Jeg vil ikke gå mer.
Ok. Hopp på. Jeg bærer deg.
Sånn ja.
Her er det.
Se. Gjennom trærne.
Der ser man Middelhavet.
Et bra sted å komme når man har vondt i hjertet.
Derfor tok jeg deg med hit.
Hei.
Jeg savner ham også.
Det gjør vondt, mamma.
Jeg vet det.
Babbo elsket oss så høyt at det aldri forsvinner.
Han er hos oss.
Hvordan vet du det?
Fordi jeg ser det beste ved ham i deg.
Å, Idalia mia.
Jeg er her.
-Mamma? -Ja.
Om jeg ikke ligner på babbo, er jeg likevel italiensk?
Du er veldig italiensk. Det handler ikke om hvordan du ser ut.
Det handler om familie, og det er dem du velger å elske.
Hva skjer med meg hvis du dør?
Tesoro…
Det å være menneske betyr at vi alle vil dø en dag.
Jeg også?
Du også. Men ikke på lenge.
Og moren din er frisk og sterk.
Hvordan ellers bære deg ned den bakken?
Men selv om det endrer seg, har du folk som er glad i deg
og vil ta godt vare på deg.
Kom.
Hallo. Jeg heter Antonio.
Fant dere Ortolano-tomta?
Bestefaren til Lino plantet de trærne der.
Hva?
Da vi var små.
Lino skrev navnet sitt på brønnen ved ferskentreet.
Kjente du pappa?
Vi spilte fotball sammen, selv da Lino ikke hadde riktige sko.
Tonino!
Faren din må ha bedt deg kalle meg det. Ja, jeg er Tonino.
Familien din burde komme til Castelleone. Neste uke.
Til fødselsdagen din.
-Her? -Ja, her.
Inviter dem til opptoget. De er velkomne hos meg.
Du store…
Men hvem er Sant'Anna?
Marias mor. Alle mødres mor.
Hennes dag faller på din fødselsdag.
Skytshelgen for enker og reisende.
Du tuller!
Vi får sjelden gjester. Jeg håper det er greit for familien din.
Faren min vokste opp i en landsby med 300 mennesker.
Likhetene mellom Øst-Texas og Castelleone er større enn du tror.
Sist folk stirret sånn var på en veikro i Alabama.
Velkommen til Castelleone.
Velkommen!
Hjelp dem med bagasjen.
Hei!
-Hei. -Hei!
Tante Maria!
Du klarte det.
Jeg vil lage et måltid til dere
som er tradisjonelt og uforglemmelig.
Oversett.
Hun lager det beste måltidet dere noen gang vil spise.
Bra, for babyen skaper bry om jeg ikke spiser snart.
Jeg er klar.
La oss lage caponata.
Linos oppskrift.
Du kalte henne mamma.
Heldig som har tre mødre.
Som lærer meg å bli den beste moren jeg kan være for deg.
Ok? Hva kan jeg gjøre?
Jeg kan grønnsaker. Disse sortene er vakre.
Jeg hjelper ved å småspise underveis.
Hvor begynner vi?
Først må man ha varme.
Løk har en skarp aroma.
Man må få dem til å overgi seg for å finne noe nytt.
Persille. Stilkene har mer smak fordi de er nærmere jorda.
Siciliansk olivenolje kan ikke skilles fra sin opprinnelse.
På kjøkkenet skapes balanse ved å vite
når man må dempe det bitre med sødme.
Og til slutt,
tilsett alltid kjærlighet.
Ok.
Jeg vil signere dokumentene.
Vi vil tilbake.
Jeg må vise deg noe hjemme.
Ok.
Åpne skuffen.
Hvis jeg må på sykehus, er dette klærne mine.
Nok til tre døgn, så Biagia ikke må tenke på klesvask.
Åpne den nederste.
Dette er klærne om jeg dør.
Hvorfor forteller du meg dette?
Så begge døtrene mine vet hvor de skal lete.
Ved min alder
forstår man at alle kun passerer gjennom livet.
Her pleide de gamle å si:
"Castelleone er stedet der Jesus glemte skjorta."
Noen mente det betydde
at det er et sted man bare kan glemme.
Man kommer én gang, men aldri tilbake.
Jeg tror det betyr at vi er et sted verdig
at Jesus reiser innom her.
-Forstår du? -Ja.
Hele tiden trodde jeg at jeg bare var her for Idalia.
Og se!
Jeg fant dette i stedet.
Lino er lykkelig over dette.
Lino snek seg ut hit for å lese når han skulle jobbe.
Hvis du vil, kan vi gjøre det om til ditt atelier.
For tingene dine, kunsten din. Som i Los Angeles.
Jeg vet at det er viktig for deg.
Du gjør ting vakre. Jeg så det.
Din sønn også.
Ja.
Dere var som to gafler som spiste av samme tallerken.
Sì.
Takk for at du førte meg hit.
Du er hjemme.
Tekst: Helge Haaland