СЕРІАЛ NETFLIX
Стривай, Ліно, розкажи їм про пекаря.
Я погодився принести подарунок сицилійцю.
Незнайомому нам сицилійцю, який живе хтозна-де в Лос-Анджелесі.
Не розумію, чому це така проблема?
Я підходжу, а цей чоловік вже пакує торт.
-Торт? -Торт.
Ліно пообіцяв, що пронесе його від Сицилії до Лос-Анджелеса
заради цього хлопця. Але адреси він не знає. Просто Голлівуд.
І звати його Антоніо Руссо.
-Ви його не знайдете. -Ні, не знаю.
У яку агенцію ми дзвонили, коли орендарі не заплатили за 3 місяці?
Поліція Лос-Анджелеса.
О! Емі, краще б тобі вчасно розплачуватись,
бо до себе не пущу.
-Ух. -Ліно, що це?
Аранчині.
Так. Цього разу я зробив його з шафрановим рисом.
Я намагаюся змусити начальство додати його до меню на роботі.
Девід і Престон сказали, що ми можемо зробити тут сад. Класно ж?
Якщо їстимемо, як зараз, то звісно.
У нас на задньому дворику ніби траторія.
Ви будете найкращими орендарями.
Я сподіваюся, що колись зможу заснувати свій ресторан.
-Ага. -Так.
Кене, ти готуєш?
Здебільшого барбекю.
-Це серйозна тема для нашої родини. -І для нашої.
Копчена груднина батька змусить кожного попітніти.
Не кажи тату, але я на всі сто погоджуюсь.
Бачилась з його татом?
Минулого тижня. Він найкращий. Надзвичайно люблячий батько, любить своїх…
Ой.
Вибач, Ліно.
Ні-ні, усе гаразд.
-Швидко ти його батька зустріла. -Гадаю, у нас усе серйозно, Емі.
Він мені подобається.
І мені.
Боже, хтось скоро завагітніє й виростить маленького квотербека.
Ні.
Однак діти в нас були б гарні.
Що?
Просто… Ніколи тебе такою не бачила.
Ви з Ліно не плануєте заводити дітей? Нове місце, одруження.
Ні. Зоро, у тебе кар'єра, яка тобі подобається.
Мені здається, що ця частина мого життя лише починається.
Розумієш? Маю на увазі, мені подобається галерея,
і оплата хороша.
У мене просто немає часу на малювання.
Зараз заводити дитину було б…
Я б так ніколи й не почала. І Ліно розуміє, що я не готова, до того ж,
ми щойно одружились. У нас є час.
Хочу представити його мамі.
Розумію, але я хочу, щоб він знав, на що підписується.
Гаразд. Тоді я раджу зробити це в колі інших людей —
тоді вона краще поводитиметься.
-Ага. -Гаразд?
-Так. -Добре.
-З'їмо цей торт? -Ні!
Ні. Ліно обіцяв віддати його кузену пекаря.
А може шевця, женця й на дуді гравця?
Ну ж бо. Розпакуй його. Розпакуй.
-Добре. Це ти мене змусила. -Розпаковуй.
Ой.
Запакуй цю фігню. В Італії не роблять «червоний оксамит»?
Мамо, було класно знову побувати вдома.
Твоїй сестрі довелося аж до Чефалу бігати, щоб відіслати тобі помідори.
Справді? З них вийде чудове сицилійське песто.
Як там Розаліна і Біаджа?
Схожа на тебе в цьому віці.
Сподіваюсь, подорослішає.
Бачив би ти батька з Розаліною.
І як мені це зробити, мамо?
Ти казала йому, що ми зустрічались?
Що я тримав племінницю?
Ні. Йому краще не знати.
Так і думав.
Мамо, мені вже час. Бувай.
Хіба не бачиш? Вона не готова.
Ви це казали й тоді, коли ми перенесли виставку.
Вона геть не змінилася, хоч і гарна.
Вона повністю інша.
Якщо можна… Я бачу, ви додали нові шари отут і там.
Зміни витончені, але текстура збагачується.
Кіано, я розумію, що ви хочете довести роботу до досконалості,
але картина готове до виставки.
Гаразд. Але подайте на відкритті текілу.
Якщо побачу ще хоч склянку рожевого вина…
Кожен художник вимагає способу спілкування, який вшановуватиме їх роботу.
Треба було покликати тебе минулого тижня. У Лайли Маді закінчується контракт.
Вона потрапляє на шпальту «Арт Ньюс» і одразу думає, що вона Сінді Шерман.
Хлоя попросила тебе переглянути прейскурант.
І я майже забула,
це зайняло трохи часу, але я знайшла Антоніо Руссо, якого ти шукала.
ВІДНОВЛЕННЯ БАШТ ВОТТСА. ЗБЕРЕЖЕННЯ ПАМ'ЯТКИ ЛОС-АНДЖЕЛЕСА
Дякую.
Ніколи не зможу вам віддячити.
Дякую.
Якби ми не були в Сицилії й не зустріли вашого кузена, ми б не знали…
що таке чудове місце у нас за рогом.
Ого.
Саймон Родіа зробив це своїми руками.
Не маючи освіти архітектора.
Без риштування. Лише серцем та уявою.
У нього пішло на це 33 роки.
Ого.
«Я хотів зробити щось надзвичайне…
і я зробив».
Пане Руссо, можна їй дещо показати?
-Так. -Погляньте на малюнки.
Перепрошую, Емі, я керівник об'єкту але нам не вистачає робітника,
тож я зараз навчаю тут дітей.
Залюбки.
Я буду там, Джіно.
Ти це намалювала? Дуже класно.
Намалюйте ви щось.
Я?
Добре.
Ваша дружина любить дітей.
Так, так і є.
Якби ви хотіли нам допомогти, ми б з радістю прийняли вас.
Ви знали, що мистецтва — це не бездоганність.
І що будь-що можна перетворити на мистецтво?
Як, наприклад, Башти Воттса.
Їх називають «реді мейд», бо Саймон Родіа зробив їх з підручних матеріалів.
-Хочете зробити власні башти? -Так!
Покажіть, що ви принесли з дому.
Що розкажуть ваші історії?
Джошуа…
-Хлої. Так, привіт. Я зараз зайнята. -Біжи в галерею.
Репортей з "Нью-Йорк Таймс" йде взяти інтерв'ю в Лейли
Вона погрожує сказати йому, що покидає нас.
Хлої, пам'ятай, я волонтерю в…
Пам'ятаєш цьогорічне підвищення зарплати?
Змусь Лейну продовжити контракт, негайно.
Ти місяць не робила виставок,
а тепер вдаєш, що знімаєш свої роботи зі стін?
Це хоч якась активність. Хороший спосіб заявити про себе.
«Лейла граціозно та цілеспрямовано проходить галереєю». Ніби заголовок.
Або оголошення.
Можливо. Угода Хлої несправедлива. Тобто 50% моїх продажів? Я хочу 75%.
Ні. Усі галереї забирають половину. Це стандарт, Лейло.
Скажи це «Гарбушян».
Що ти робиш?
Що?
Людина, яку я зустріла два роки тому, була художницею,
що дбала лише про роботу.
Не про «Нью-Йорк Таймс» чи гроші. Роботу.
Ти настільки зосередилась на тому як тебе бачить світ,
що втратила свою ціль в мистецтві.
Що ти знаєш про роботу?
Серйозно, що ти зробила з моменту нашого знайомства,
коли ти говорила, що хочеш стати митцем.
Тут 10, 11, 12, 13. 13 доларів, чорт забирай.
Сільвіо, вибач, тут для тебе робота.
Усе добре.
-Тут дуже тихо. -Це їжа.
Знаю, я намагався додати пасту.
-Але це неможливо. -Я попереджав, це марно.
Слухайте, ми протримались скільки могли,
але роботи в нас немає. Ми закриваємося.
Заберете зарплату.
Чорт!
Це місце викупить інший власник?
Сподіваюсь, я застряг з орендею і більше не хочу витрачати гроші.
Тож будівля буде пустою.
Що станеться з усім кухонним приладдям?
Вона більше дбає про гроші, і я знаю, що вона була важлива для тебе.
-Вибач Хлої, ти можеш звільнити мене… -Пішла вона до біса.
Що?
Ти б бачила власне лице зараз. Випий трохи.
Та вдихни.
Домовлятись з художниками — це найгірше в роботі,
але ти, в біса, вправна в цьому.
Ти готова до важких розмов. Це рідкість.
Нехай «Гарбушян» бере Лейлу.
А я б краще взяла тебе.
Хочу підвищити тебе й перевести у відділ мистецьких комунікацій.
Салат з апельсинів, оливок, пюре з квасолі та хліба,
панелла,
смажені стручки квасолі,
аранчине з зеленим рисом і горохом.
-Та… -Мм.
спагеті з песто трапанезе.
-Це сицилійське песто? -Так.
-Пригощайся. -Добре.
Як тобі?
Це бездоганно.
Просто вау.
Я чув, що шефи відкривають ресторани, щоб експериментувати зі стравами.
Це зветься «поп-ап».
Я хочу орендувати «Манджа Міа».
Якби в мене була одна ніч, щоб показати, що я можу,
власники могли б реінвестувати.
Навіть якщо ні, то це шанс зробити собі ім'я.
Це задорого.
Я хочу використати для цього наші заощадження.
Я хочу поставити на себе.
Усі наші бажання — азартна гра.
Думаю, ми зможемо втілити їх разом.
Любов моя…
Але якщо ти не згідна…
Чи є в Лос-Анджелесі щось схоже?
Тепер з'явиться.
Це дуже смачно.
Я знаю.
Секунду.
Мамо, я зрозумів. Я ріжу помідори, додаю воду й оцет. Чекай…
А потім?
А це клас.
Мамо, познайомся з нашим менеджером Антоніо Руссо.
Вітаю. Я не вірю, що це ваша мама.
Годі вам.
Так, а це моя сестра Зора.
-Вітаю. -Вітаю.
Приємно познайомитися з вами.
Емі показує вищий пілотаж у роботі з дітьми.
Саймон Родіа пишався б, Емі, я теж пишаюсь.
Я поговорив з власниками, і вони пропонують вам робоче місце.
Хоч ми й не галерея, проте…
-Вона згодна. -Мамо.
Антоніо, я зворушена вашою пропозицією, але…
Чекай, не відмовляй йому.
Ваша матір, очевидно, мудра жінка.
Послухайте її. Будь ласка, скажіть так, Емі.
Перепрошую.
Не знаю, що гірше,
що ти за мене погоджуєшся, чи, що фліртуєш на виставці для дітей.
Однозначно друге.
Я не шукаю партнерів.
Скажи це своїй сукні.
Емі, погоджуйся на роботу. Це є мистецтво.
Ти приносиш користь суспільству. Для цього ми тебе і виховували.
Знаю, але в мене вже є робота.
Потрібна мені робота. Особливо з залишками наших збережень.
Я тут заробляю більше.
-Але ти не стаєш щасливішою. -Вибач, вона має рацію.
Х'ЮСТОН, ТЕХАС
Гаразд, зроблю завтра.
Алло? Привіт, дівчинко.
-Як справи? -Усе гаразд.
А чому ти звучиш, ніби хтось застрелив твого пса?
-Хлоя запропонувала підвищення. -Звучить, ніби, добре.
А ще мені запропонували роботу в мистецькому центрі Башт Воттса.
Але за значно меншу зарплату. А гроші мені потрібні.
Я пробула в галереї довше, ніж думала, що пробуду
і я не знаю, мені здається, що вона стала…
надійнішою.
Надійність — це чудово.
Мама каже, щоб я працювала в Баштах.
Каже, що тобі робити. Ну, звучить резонно.
Просто, якби я погодилась на підвищення…
це допомогло б Ліно досягти мрії.
А якщо я працюватиму в Баштах,
я досягну своєї мрії.
Ці діти мене надихають.
А в Баштах я зможу творити заради власне процесу творіння.
І ця робота дасть мені те, чого я хочу від життя.
Що мені робити?
-Ти говорила про це з Ліно? -Ні.
Тоді ти набрала не той номер. Це між тобою і твоїм чоловіком.
Серйозно? У тебе не буде думки щодо цього?
Байдуже, якби й мав.
Ви з Ліно тепер сім'я.
Вам потрібно вирішити це самим.
Тато, мені час іти. У мене ще купа роботи.
Гаразд.
«ЛІЗОЛА» СЬОГОДНІ ВІДКРИТТЯ!
Я зараз порозливаю все.
Я б з'їв тебе…
Не впевнена, що в Міністерстві охорони здоров'я таке схвалять.
У тебе розщібнута туфля.
Ой.
Дуже дякую. Мило з твого боку.
Добре.
-Ой! -Усе гаразд?
Ми скоро відкриємось, тож мені треба…
Саме тому шеф повинен бути на кухні.
-Побажай мені удачі. -Щасти.
Хочеш випити?
Привіт, красуне.
-У Ліно вийшло. Прекрасно. -Так? Привіт.
-Так. Привіт. -Ласкаво просимо.
Можеш віднести на кухню, і нехай Ліно подасть мені?
Ти принесла їжу на відкриття ресторану?
Емі, я тут підтримую Ліно. Я б не впустила шанс.
Подивитися, як інші їдять його їжу.
Гаразд. Не хвилюйся. Я візьму і сама тобі подам.
-Дякую, сонце. -Без проблем.
Привіт, Антоніо. Перепрошую.
-Він що, пив? -Так. Привіт.
Я дослухалася до твоєї поради й запросила сьогодні Кена.
Я не казала знайомити його з мамою сьогодні.
У колі людей. Пам'ятаєш?
Але підстрахуй мене, якщо маму почне поводитися,
-Як мама. -Зоро…
Нам двом буде легко з нею впоратися.
А ще я привела вам голодних футболістів.
Привіт.
Гаразд. Щасти тобі.
-Привіт, Кене. Як ти? -Привіт. Добре. А ти?
Так. Проходьте, друзі.
-Джонатане, вітаю. -Радий вас бачити.
Навзаєм. Вітаю в «Лізолі».
Ми раді, що ви з вашими гостями прибули.
Для вас є особливий столик.
-Чудово. -За мною.
То ти був недостатньо розумним, щоб вибрати кращу кар'єру.
-Думаю, з цими травмами голови -Що?
-і расизмом керівництва -Допоможи.
-«НФЛ» потрібно… -Кен — учитель, а не футболіст.
Уже ні.
Маєш венеричні?
-Мамо. -Ні, пані.
Скільки у тебе дітей?
Немає, пані.
То ти гравець, що ще не провів атаки на любовному фронті?
Скільки в тебе залишилося з футболу?
Бо за викладання платять мало.
Ти ж пам'ятаєш, що я викладачка, мамо?
Я на твоєму боці.
Грошей вистачає. Можете назвати мене фінансово консервативним.
Не хвилюйся, він не республіканець.
Я взагалі не голосую.
Про це пізніше поговоримо.
Зоро, сонце, у тебе ще не було чоловіка.
Я просто хочу, щоб він тобі підійшов.
Тепер сядь, і дозволь мамі розібратися.
Вам щось потрібно? Ще вина?
Я розмовляв з Хлоєю про вашу роботу в мистецькому центрі.
Бачу, ти й там змінила все на краще.
-Так, я… -Гей.
Хвилинку. Що?
Ми з Кеном ідемо.
Чому? Я думала, ви надовше.
Привітай Ліно від мене.
Ні, зачекай. Зоро, Кене.
Не знаю, чи надовго це, але сьогодні ввечері твій чоловік досягнув успіху.
Так.
Я не можу описати це відчуття.
Ми можемо не зупинятися.
Хлої хоче дати мені підвищення. Нова посада і більше грошей.
-Справді? -Так.
-Каже, я чудово спілкуюсь з художниками. -Ти цього не хочеш?
Я не хочу планувати чужі кар'єри.
Але добре, коли є попит на твою працю. Антоніо теж запропонував мені роботу…
Чекай, Антоніо?
Так, запропонував мені роботу.
-Тоді погоджуйся. -Ні. Ліно,
я не можу. Я колись хотіла це сказати,
але мені здалося, що поки місця для втілення двох мрій
поки немає.
-Ні. -Так.
Любов моя.
Ні, я вдячний, що ти хочеш залишитися в галереї, але і без цього обійдемось.
-Упевнений? -Звісно.
Підвищення проти скорочення зарплати.
Так. Ні, для мене все дуже просто.
У нас свої мрії, своє життя, тож потрібно втілювати їх.
Якщо не зараз, то коли?
До того ж я не буду щасливим, поки ти не будеш.
Що?
Як кажуть у Техасі, «або все, або нічого».
Так.
А поки ти поруч, нескінченність — не межа.
Скажеш це, коли не зможемо заплатити за опалення.
У нас не було проблем з тим, щоб зігріти одне одного.
-Так? -Гаразд. Вгадай, що я сьогодні зроблю?
«Привіт, ти зайнята? Зоро, можеш зараз говорити?»
-А ти можеш? -Ні, я працюю.
Чому ти така зла?
І ти дійсно не розумієш чому.
Гаразд, Зоро, що б це не було, ми можемо обговорити це…
Поговоримо, коли зможу.
Чекай. Алло?
Що за…
-Привіт, це Зора. Залиште повідомлення. -Він…
Зі, не знаю, що сталося, але я тебе люблю.
Я люблю тебе. Можеш передзвонити, будь ласка?
Навіщо залишати галерею посеред архітектурної пам'ятки
та вчити там дітей малювати.
Я просто так тебе не полишу.
Я залишуся, поки ти не знайдеш заміну.
Я розберуся.
Просто хочу, щоб ти була чесною.
Я уявляла тебе своїм протеже.
-Вітаю.У «Лізолі» 20% знижка. -Вибачте.
-Ні, дякую. -Чудова італійська їжа.
Найкраща їжа! Гаразд, я попереджав.
Вітаю, це Зора. Залиште повідомлення.
Зоро, можеш передзвонити? Вже купа часу пройшла.
«ЛІЗОЛА»: КРЕАТИВНА КУХНЯ СТВОРЮЄ СИЦИЛІЮ В ЛОС-АНДЖЕЛЕСІ
У тебе гість.
-Як пройшов день? -Привіт, любов моя…
Так?
Я це зробив.
Я співпрацюватиму зі старими власниками.
Вони прочитали відгуки й згодилися підтримувати ресторан.
Це неймовірно! Так!
Я б поцілував тебе, але поки мушу прикласти лід до коліна.
Досі болить?
-Так. -Можна подивитися?
Воно гаряче.
Так, тому прикладаю лід.
-Так, тобі треба до лікаря. -Ні. Любов моя, усе гаразд.
Не дзвониш першою?
Я дзвонила, ти брала.
Я принесла тобі томати з фермерського ринку.
Чого тобі?
Ліно турбує його коліно. Гадаю, йому треба сходити до ортопеда.
Нам цікаво. чи не міг би Кен порекомендувати когось.
-Знаєш, що дратує? -Що?
Після всього ти прийшла сюди тільки тому, що тобі щось потрібно.
З третього класу ти не змінилася.
Ти про що?
Ти приходила до мене плакатися, бо загубила гроші на обід
кілька разів на тиждень, Емі, і я давала тобі гроші на обід,
але ти, доросла жінка, не можеш мені допомогти
коли я прошу тебе прикрити мене.
-Ого. Про що ти, Зоро? -Я відвертала увагу мами
після другого її розлучення, поки ти закохувалась в Італії.
Я дозволила тобі й Ліно, незнайомцю, жити в себе, коли ви починали подружнє життя.
Я ніколи не кидала тебе, але я прошу тебе допомогти з Кеном та мамою…
Гаразд. Ну…
Вибач. що губила гроші на обід.
І я дуже ціную все, що ти робиш для мене.
Я серйозно.
Але, чесно кажучи, ти могла б представити його за нормальним обідом,
як усі люди, а не на важливому для Ліно вечорі.
Для мене він теж був важливий.
У мене, може, і не такі амбіційні мрії, але вони теж є.
Я хочу свого Ліно.
Я думала, з-поміж усіх ти б зрозуміла.
Тоді, коли я давала тобі гроші,
я не їла.
Поки я дбала про тебе, хто мав подбати про мене?
Я надіслала ім'я лікаря.
Ти отримала, що хотіла.
Тепер іди.
Зоро, зачекай.
Можна…
Зоро, поговорімо.
МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР
Ого.
Кен каже, що Мак найкращий.
О, то ви знайомі Кена? Ще той гравець був.
-А ви Ліно? -Так, дуже приємно, лікарю.
Це моя дружина.
Якби не я, Кен би вибув з гри на два роки раніше.
Кіста Бейкера?
Давно її не бачив.
Випишу направлення до онколога.
Онколога?
У вас рідкісний рак м'яких тканин — лейоміосаркома.
Це агресивний вид раку, який вимагає агресивного лікування.
Ми спостерігатимемо за хімієтерапією, щоб тіло не розпалося в процесі
зменшення пухлини перед її оперуванням.
У вас є діти?
Ні.
Хімієтерапія псує сперму на роки вперед.
Якщо хочете завести сім'ю, сперму потрібно вже здати в банк.
Боже мій.
Лікування треба почати цього тижня.
А що з моїм рестораном?
Потрібно зменшити навантаження на коліно.
Мені треба працювати.
Зараз ваше колін, як швейцарський сир,
і якщо кістка розколеться, рак розійдеться по всьому тілу.
Кріовіальний банк сперми. Що я можу зробити?
І я тебе люблю, мамо.
Чао.
Як вона сприйняла?
Я їй не сказав.
-Вона нічим не допоможе… -Ліно…
і це просто зробить їй боляче.
Скажу, коли ми поборемо це.
Я молодий. Зробимо хімію, потім операцію.
Щойно цю штуку виймуть з мене
можна буде розповісти.
Як щодо моєї сім'ї?
Залишимо це між нами.
Добре.
Ліно Ортолано?
Вам потрібно заповнити деякі форми.
Гаразд.
-Скільки триватиме лікування? -Чотири години.
Добре.
-Любов моя. -Що?
Можеш іти.
Я допоможу з формами. Годі тобі.
Усе буде гаразд.
Іди.
Гаразд. Ну…
Добре.
Добре. Пізніше побачимося.
Я буду поруч.
Вам цього тижня вже поставили порт?
Так.
Ім'я?
Ліно Ортолано.
Добре. Дата народження.
Двадцять п'яте вересня, тисяча дев'ятсот сімдесят третій.
Професія?
Я шеф.
Гаразд. Розстібніть, будь ласка, сорочку.
Гаразд…
Тепер…
Ось так.
Гаразд. Спирайтеся на спинку.
Про всяк випадок.
ХІМІЄТЕРАПІЯ
Що ти, в біса, робиш?
Ти спізнювалася. Я взяв таксі.
Ти сказав мені піти.
Я пила каву. Я пішла просто посидіти трохи.
Коли я прийшла, а мені сказали, що ти пішов,
я злякалася.
Я навіть Девіду дзвонила, питала, чи ти вдома.
Тобі не можна рухатися. Навіть стояти.
Тобі…
Два тижні тому я стояв усю ніч, і ти мовчала.
Тоді в тебе не було раку.
Усе гаразд?
-Гей… -Не чіпай мене.
Гей. О, Боже. Поглянь на мене.
-Усе гаразд? -Так.
Візьми мої ножі.
Добре.
Треба закриватися.
Я подумала, може я могла б проводити консультації…
або повернутися на пів ставки.
Зроблю все, щоб оплачувати страховку.
Будь ласка.
Що відбувається?
Наш страховий випадок ще не відбувся, тож…
нам дуже потрібна страховка.
Ти що, вагітна чи що?
Нам просто дуже потрібна страховка.
Добре.
Ми знайдемо спосіб зберегти твою страховку.
Дякую.
«ЛІЗОЛА ВИБАЧТЕ, МИ ЗАЧИНЕНІ
Привіт, дівчинко. Давно з тобою не говорив. Як ти?
Ми любимо тебе, Емі.
І, як я і казав раніше,
ти завжди можеш казати, якщо тобі щось потрібно.
Я все ще твій батько.
Вибач.
Привіт.
-Ну… -Я не можу говорити.
Знаю, між нами багато чого сталося, але я щойно пройшла повз ресторан.
Партнери Ліно пішли?
Що відбувається?
Емі.
Ліно! Виклич кого-небудь!
З Ліно все гаразд.
Я щойно розмовляв з лікарем Алтурі, і він каже, що ви правильно вчинили.
Йому потрібно підтягнути форму перед операцією.
Амаше?
Я тут. Ми тут.
Я тут, сонце. Я тут.
Я тут.
Добре.
Ти мене налякав.
Любов моя, треба розповісти все твоїм батькам.
Уже час.
Я знаю.
Я подзвоню.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як