UNA SÈRIE DE NETFLIX
Quan els saludis, pensa que no parlen anglès.
Tranquil·la. M'he après algunes frases en italià.
UN MES DESPRÉS
Començaré per: "Us vam trobar a faltar al casament".
HIVERN DE 2004
No m'agrada com et van tractar.
- Ja està, només ho dic. - Ja arriben.
És el primer cop que veuen unes escales mecàniques.
No els funcionen les cames?
Disculpi.
Giacomo, soc l'Amy.
Disculpa.
Compte.
I el Lino on és?
A casa, descansant.
Com està?
Bé, va fent.
Ella és ma mare, la Lynn.
Estàs bé?
Encantada.
Anem?
Sí.
Sí. Mama.
- Agafo les bosses. - Gràcies.
Filomena. Seguiu-me, si us plau.
Lino, hem arribat.
Se'm veu molt prim.
Emprova't això.
Hola, guapo.
Entrega especial.
Mama.
Vida meva!
Fill meu.
Ton pare ara…
Vaig preguntar al metge què podia fer per tu.
- Estàs calent. Tens febre? - No, mama, estic bé.
Estira't.
Estic bé.
Estira't, fill. A poc a poc.
Així.
Jo et cuidaré, entesos?
Vaja, si la saps portar.
Què?
Sí.
No sé què dius. Amahle!
Els ha tret de la nevera.
Sí, els italians no els hi posen. Deixa-la que faci.
Tens farina?
Sí.
Un segon. És aquí.
I les olles?
- No l'he pogut frenar. - És la seva manera de fer de mare.
No.
He de fer la bossa del Lino per anar a l'hospital demà.
Què faig?
Mama…
- Fes el que et demani, mama. - D'acord.
I ara et fas un davantal amb el drap. Genial, em sembla perfecte.
Porta-ho al Lino.
No, no pot menjar això. No.
Què vols dir?
Demà l'operen. Ha de menjar poc i coses lleugeres.
Amb la químio, tot li fa un gust metàl·lic.
I què menjarà per sopar?
D'acord.
Menjarà això…
I això.
Això no és menjar.
Ja ho sé, però…
Mira què li fa menjar.
Faig el que diu el metge. Per favor!
Mira.
Demà l'operen. Després es quedarà dos dies a l'hospital.
Llavors, el dia de Sant Esteve tornarem a anar al metge
per veure com està el Lino.
El dia de Sant Esteve em sembla bé.
És un dia beneït.
Fa hores que arreglo aquell jardí i encara no estic.
Sort que el Lino ja no fa de pagès, perquè no en sap.
Tot està mal plantat.
On s'és vist una olivera en una torreta?
Amèrica!
I el formatge? Que no en mengen?
Disculpa.
No el saludaràs?
Espera, perquè no…
No entenc res.
Per què fas un viatge tan llarg i després no…
Espera.
No t'has de preocupar.
Sé per què he vingut.
D'acord.
No hi cap tovalló per aquí?
Amore, que no m'hi quedaré a viure.
Només em vull assegurar que tinguis tot el que necessitis.
- Voldràs escoltar música. - Sí, gràcies.
- I recorda… - I… Sí.
La teva llibreta. La tinc.
Ai…
- Ton pare s'amaga al jardí. - De debò?
Doncs deixa'l i que dormi fora.
Lino.
Tinc por.
Quina bata més sexi.
Ja.
Creus que s'equivocaran de genoll?
No.
És perquè sàpiguen
que ets més que un tumor.
Ets un home que té gent que l'estima.
Sobretot jo.
- L'han dut a la sala d'operacions? - D'aquí poc.
I quant dura?
Unes quatre hores.
Què t'ha preguntat?
Que quant dura l'operació. Li he dit que quatre hores.
- Què li has dit? - Que dura quatre hores.
- No escoltes? - Tu no t'hi fiquis.
D'acord, tothom està estressat. Tinc gotes d'espígol de la botiga.
Ens abaixarà la pressió. Saben que tinc la botiga de salut holística, Chakra Khan?
- Explica-li qui és Chakra Khan. - No vull haver de traduir més.
Hola, nena.
- Ja soc aquí. - D'acord.
M'alegro que hàgiu vingut.
Ells són la Filomena i el Giacomo. Són els pares del Lino.
La meva germana, la Zora.
- Ell és mon pare, el Hershel. - I ella?
Soc la madrastra de l'Amy.
Parles italià?
- Has estat a Itàlia? - El llibre…
N'està aprenent. No el parla gaire.
- Quan sabrem alguna cosa? - D'aquí unes hores.
T'ho deus estar passant fatal. Necessites res?
Només que em feu companyia.
Vaig a seure.
Tot anirà bé.
Estic bé.
Torna-ho a dir.
Tot anirà bé, amor.
Gràcies.
Ta mare s'ha adormit?
Està meditant. És la seva manera de resar.
Hola. No calia que vinguéssiu.
- Sí que calia. - Aquest és tossut com una mula.
He fet barretes de llimona per si necessiteu una dosi de sucre.
Ens anirà bé alguna cosa dolça.
Quan s'hauria d'acabar l'operació?
Us han dit alguna cosa?
Li preguntem si necessita res?
Deixa-la estar.
Podríem demanar que canviessin de canal.
Ja hi vaig jo, senyor Wheeler.
- La família de Lino Ortolano? - Sí.
La infermera diu que el cirurgià ja ve.
- Què? - Zora, ves a buscar l'Amy.
Jo vaig a buscar els pares del Lino.
Amy.
- Què passa? - No ho sabem,
però el cirurgià vol parlar amb tu.
Ara?
És massa aviat, Zora.
Ja arribo. Com està?
Hem extirpat el tumor. Els extrems semblen nets.
Enviarem mostres i haurà de parlar amb l'oncòleg del Lino,
però, des de fa vint minuts, el seu marit ja no té un tumor al genoll.
- Gràcies a Déu. - Sabia que se'n sortiria.
Ja està. Li han tret el tumor.
L'hi han tret.
Fill meu, ets un home fort i beneït pel Senyor.
Hola, mama.
Ho has aconseguit.
L'han tret tot.
D'aquí uns dies seràs a casa.
Sí.
Ho has aconseguit.
No em podries haver portat una mica de cafè?
El meu fill vol cafè?
Ara torno.
Ara te'n porto.
No.
El cafè és gratis. Al fons, a la dreta.
- No… - L'acompanyo.
Vingui.
Per aquí.
Aquí el té.
S'està fent, o sigui que estarà acabat de fer.
És per al meu fill.
Quan era petit,
devia tenir deu anys,
va agafar el cotxe i va tenir un accident.
Va xocar contra una paret amb mon germà, son tiet, un idiota.
Va acabar a l'hospital
amb una cama trencada i li vaig dir això:
"Per culpa d'aquesta gamberrada…
no podrem comprar una tele en color."
Li vaig dir això.
No li podia dir que estava cagat de por,
perquè…
per a un pare és terrible…
veure son fill a l'hospital.
Escolta.
No estava gens preocupat per tu.
Em preocupava aquella bèstia.
Què collons…
Per què no m'ho has dit?
Perquè ho han fet quan he marxat a buscar-te.
Déu meu.
Ho sento.
Com estàs?
Regular.
- Papa, què fas? Has tallat les roses? - Ja ho saps.
Els rosers s'han de podar a l'hivern, quan fa fred.
Si no, després no floreixen. No te'n recordes?
- Compte. - Mama.
Mama, què has fet?
Entrem.
Tens set, fill?
Et portaré aigua.
Filomena, m'ajudes a posar-lo al llit?
Al llit?
Els llençols estan mullats.
Però tenim assecadora.
S'eixugarien abans i ell podria descansar.
Ho veus? És la primera vegada que miren la tele junts en molt de temps.
Ai, papa!
Ens deixaràs sords a tots. Abaixa el volum.
No entenc què diuen.
Ni ho entendràs per més que l'apugis.
He buscat canals italians, però no n'hi ha.
Què faig? Apago la tele?
Avisa'ls que el dinar ja quasi està.
No, no pot menjar albergínia.
Com que no? No pot menjar només un plàtan.
Es trobarà malament si en menja.
Ja es troba malament. Com a mínim, hauria de menjar bé.
He portat ingredients per fer cuccidati.
Aquelles galetes de Nadal?
No. Ell no en pot menjar. Porten massa sucre.
Per què no menges?
Estic menjant.
Només remenes el plat.
Si no menges, ta mare es preocuparà. Encara més.
Ja no t'agrada el menjar de casa?
De ta mare.
No m'hauria d'haver menjat l'albergínia.
Ja.
T'he delatat al metge.
- De debò? - Sí.
Ets una traïdora.
Ho havia de fer, per veure si et podia donar això.
Encara no tenim els analgèsics ni l'alprazolam.
Si sobrevisc a aquesta setmana, li faré cas al doctor Atluri.
No, l'alprazolam és per a mi.
Vaig viure vint anys amb ells. Això no és res.
No puc més, m'estressen.
Deixa que vagi demà a buscar les teves receptes i…
I estaré molt millor.
Pots comprar els medicaments al supermercat?
Perquè mon pare voldrà pa.
D'acord. Pa. Li portaré pa.
No, amore, te l'has d'emportar.
- No. - Si us plau.
Ni de conya.
- Si us plau, va… - Lino!
Va a buscar el pa cada dia a Castelleone
i no ho ha pogut fer des que va arribar.
Així tindrà alguna cosa a fer i se sentirà més a casa.
Recoi. D'acord.
- A qui truques? - A la Zora. Posarem tele per satèl·lit.
Vol sentir-se com a casa? Se n'afartarà.
No es pot menjar el pa.
- Què passa? - Un moment, si us plau.
Intenta estafar-me. Sap que soc sicilià i…
- Com vols que ho sàpiga? - No coneixes
aquests italians del nord com jo.
- Parles italià? - És el meu sogre.
Doncs no pot anar arrencant trossos de pa i menjant-se'ls.
T'estàs menjant tot el pa del supermercat?
Si no el tasto, com sé si és bo?
I et diré un cosa. Veus això? Ja ho pots llançar, entesos?
És una massa fermentada. Es diu massa mare.
Està acostumat a un altre tipus de pa.
No es preocupi. El pagaré, d'acord?
Ara porta'm a una fleca de debò.
No a un lloc com aquest.
Venen de tot: pa, peix, medicaments…
Ell també és el carnisser? Ven carn?
Això no té sentit. Ja n'estic fart!
Gràcies.
No, deixa de tocar això.
No ho sé. Intenta-ho tu.
- No! - D'acord.
- No ho toquis.
Tots volien veure com està el Lino i ningú sap com va la tele per satèl·lit.
Acabem de comprar un canal que es diu Dish TV.
Sí, però no el podem veure.
Ei, que ho tinc controlat!
No has mogut ni un dit, tio. Només dones ordres.
Igual que la Zora.
T'he sentit!
Espe… Dona això a la Filomena.
Deixeu-me mirar els cables.
Vinga.
No, papa. Deixa que ho facin ells.
Ton tiet me'n va ensenyar. Silenci!
- Guapa. - Com estàs?
- D'acord. - Ho heu vist?
Sí. Grazie. Per fi!
Ja t'he dit que en sabia.
Podria haver-hi més gent en aquesta puta casa?
Bones festes a tothom!
Hola! Una mica d'esperit nadalenc.
Umoja!
I l'ujima està amb nosaltres.
El dinar està a punt. A dinar.
A taula!
Anem a dinar.
Com es diu: "He dinat a casa"?
I ton pare, d'on és?
D'Aliminusa, a prop de Cerda.
La coneix?
- Sí, me la conec bé. - Sí?
I ton pare ha vingut a veure't a Amèrica?
Sí, quan va néixer mon fill.
- Tens un nen petit? - Sí.
Té un nen.
Ton pare i ta mare deuen estar contents de tenir un net.
- Se't fon el cor. - Sí.
- I com es diu? - Matteo.
- Matteo…
- Així que un net, eh? - Sí.
Estàn molt contents.
- És petit. - Quants anys té?
Quasi dos, poquets. És petit.
- Ah, dos! I ja dorm? - Sí.
Saps com em sento?
No, no ho saps.
No sabia on anar.
Mai bec whisky escocès.
Doncs has triat l'ampolla més cara.
Perdona si t'he interromput.
Només era en Ving Rhames fent d'una drag-queen que es diu Holiday.
És una obra mestra que pot esperar.
Ho estic passant malament.
No et sentis culpable per sentir-te aclaparada.
Cuidar algú ja és prou difícil.
Ha sigut dur.
Vaig passar pel mateix.
Som l'Anthony, el meu primer amor, i jo.
És guapíssim.
No ets l'única capaç de captivar un príncep italià.
- Éreu a Nova York? - Sí.
Era com tu quan es va posar malalt.
No l'hi desitjaria ni al meu pitjor enemic.
Lluitar contra una cosa sense nom que et vol robar l'amor de la teva vida.
No tothom ho suporta.
No.
No cal que facis tot això.
Què?
Cuidar el Lino?
Preston, és el meu marit i té càncer.
- No el deixaré. - Si és el que vols.
Si?
Si et quedes, més val que estiguis preparada.
Quan la gent pateix, quan pateix molt, no pot pensar en res més.
S'empassa tot l'oxigen de l'habitació, de la relació.
Si no vigiles, et podries perdre tu mateixa.
Em sap molt greu això de l'Anthony, però és diferent.
Acaben d'operar el Lino i està…
Està millor.
D'aquí uns dies anirem a veure el metge i tot s'haurà acabat.
I si no s'acaba?
Llavors què?
Gràcies pel whisky.
- Lino, Amy. - Hola.
- Com han anat les festes? - Bé.
Són els pares del Lino?
Sí. Ell és el Giacomo
i ella és la Filomena.
Deuen venir de molt lluny.
Tothom ha vingut a sentir bones notícies.
He revisat l'informe.
L'operació va anar de meravella.
Ja no estic malalt. L'operació va anar de meravella.
- Bé. - Gràcies, Senyor.
O sigui que tenim més opcions amb els pròxims fàrmacs.
Com que pròxims?
Per què necessito fàrmacs si no tinc càncer?
El leiomiosarcoma quasi sempre és recurrent.
Pot viatjar a qualsevol teixit tou del cos.
Ara necessites una químio de manteniment.
Què diu?
Estic intentant entendre-ho.
Em deixa un boli, si us plau?
Gràcies.
Té.
Per què plora la teva dona?
Aquest càncer és com una mala herba. L'arrenques i rebrota.
Us prometo que són bones notícies. Tenim opcions.
Podem continuar amb la mateixa químio o…
t'apuntem a una prova clínica per a un medicament
que vaig descobrir en un congrés a Suïssa.
Què diu el doctor?
Explica com pot millorar el Lino.
- Em pensava que ja estava millor. - Escolta el doctor.
No ho oferiria a ningú que no fos tan jove i fort com tu.
És una oportunitat de viure més,
de reobrir el restaurant, de tenir fills.
Vull això.
Però t'he d'explicar els riscos. És un assaig amb cegament doble.
Només alguns dels pacients rebran el medicament de debò.
Els altres rebran un placebo.
Placebo.
Placebo. Què vol dir "placebo"?
Si no em donen el medicament, què em donen?
Una pastilla de sucre. És l'única manera de fer l'estudi.
Lino, contesta'm. Què és un placebo?
Una pastilla de sucre.
Una pastilla de sucre?
El doctor li donarà una pastilla de sucre al meu fill malalt?
On va estudiar?
És una cosa nova. Estan experimentant.
I han d'experimentar amb tu?
Sé que és una decisió difícil, però si t'hi vols apuntar
ho he de saber com abans millor.
Hem de començar ja. Les places són limitades.
Per què no et dona el medicament? Si el tenen i el necessites…
No. Giacomo!
Pots sortir amb mi?
Ara.
El Lino ha de prendre la decisió més difícil de la seva vida.
I la decisió és seva.
Seva, entesos?
El seu doctor és un dels millors del món i li està donant l'oportunitat de viure.
Si us plau, deixa'l estar.
Què és aquesta medicina experimental?
- Això no és medicina. - No és el moment
de parlar de la història de la medicina occidental. Entesos?
Has de confiar en ton fill, perquè és la seva vida.
Escolta'm bé.
Jo sempre li faig costat, en tot.
I, si tu no pots respectar les decisions de ton fill,
te'n pots tornar a Sicília avui mateix.
L'assaig començarà de seguida.
Si t'hi apuntes ara, t'acompanyaré durant tot el procés.
D'acord. Sí, m'hi vull apuntar.
I si no et donen el medicament?
Com és allò que dieu a Texas? O tot o res, no?
Tu.
Qui hauria dit que les nostres famílies s'unirien amb unes costelles?
- Ningú pot discutir amb la boca plena. - És una dita siciliana?
Hauria de ser-ho.
Bé, la Zora i jo…
Nosaltres…
Bé,
bon any nou a tots.
Bon any nou.
Per la felicitat i la salut.
On us agradaria ser l'any que ve?
Viu.
- Bé… - Ken.
- Sí? - Tio.
Em sembla que has begut massa.
Papa, no passa res. Tranquil, Ken. Ara que parlem de salut,
el Lino i jo us volíem dir una cosa.
Sí.
M'he apuntat a un assaig clínic per a un nou medicament.
És a dir, que podrien donar-li un placebo.
Sí, en realitat, si m'estiguessin donant el medicament,
ja hauria de tenir nàusees.
- Anem dia a dia. - Ens tens a nosaltres.
A tots.
No has de suportar aquesta càrrega sol.
Explica'ls-ho.
Mon pare diu que el Lino no està sol.
No sabia que aquí hi havia tant d'amor pel meu fill.
Nosaltres també tenim notícies.
- Estic promesa. - Què dius?
- Què? - Enhorabona.
És genial. Ens n'alegrem molt!
No sabeu quant fa que espero per posar-me això.
Déu meu!
- Nets negres! - Com a mínim dos.
Felicita'ls de part meva. Els casaments són motiu de celebració.
Enhorabona.
- No m'ho puc creure. - Tranquil.
Enhorabona…
No tens dignitat.
Marxem. Andiamo.
Ara parlem italià?
T'hauria de fer vergonya.
Celebres el matrimoni d'algú que no coneixes
i saps que li fas mal a la mama.
La vergonya ets tu.
Tu ets la vergonya.
Un fill que ho deixa tot enrere.
La casa, la família,
la terra.
Com si no fos res.
Vull perseguir els meus propis somnis.
I em vas deixar sol.
Sol!
Podries haver llogat algú.
No volia un qualsevol!
Et volia a tu.
A tu.
No em volies a mi.
Volies una còpia teva.
Què té de dolent? Què vaig fer de dolent?
Què vaig fer perquè marxessis?
Digues.
Mira, papa,
jo vaig marxar
per fer la meva vida.
No t'entenc.
Ja ho sé.
No em pots acceptar tal com soc?
Papa.
Papa, les males herbes…
La malaltia pot tornar en qualsevol moment.
Estic una mica cansat.
Estic cansat, papa.
No em puc enfrontar a la malaltia i a tu.
Ara has de triar.
Som dos homes enfadats?
O som pare i fill?
Mama, i tota aquesta salsa?
No t'agrada? No te la menjaràs?
Me l'acabaré abans que marxeu.
Hi he posat sucre, tal com t'agrada.
Ves amb ell.
A veure si et lesionaràs de tant treballar.
Tranquil. Vine aquí.
Vine. Et vull ensenyar
com s'han de plantar les coses.
Si no, les herbes no tindran bon gust.
I el gust és molt important per a un xef.
Tot és important, papa.
Mira,
si de debò vols ser cuiner a Amèrica,
estic content.
Anem?
Sí, hem de marxar. Anem.
Què tens?
Encara et fa mal?
Una mica, però no és res.
Estic bé, no és res.
Saps què em fa mal a mi?
Ho saps?
Aquest arbre.
Aquesta olivera, perquè és en un test.
He fet el que he pogut, però no farà ni una oliva, creu-me.
- Ja ho veurem. - Sí, ja ho veurem.
Que ningú toqui el jardí. Hi he treballat molt.
En el que queda de les roses?
Ja veuràs quan arribi la primavera.
D'acord.
És com ta mare.
Adeu, papa.
Fill meu.
Has fet un miracle.
És clar que ara el vertader miracle seria un fill.
Un fill li donaria més força i més vida.
DESEMBRE DE 2004
Amy.
Tranquil.
Estàs guapíssim.
De debò.
Tranquil.
Lino?
Lino.
- Ja vinc. Què et passa? - Tinc ganes de vomitar.
- Portaré el bicarbonat. - No, amore.
Que tinc nàusees.
Creus que…
Crec que em donen el medicament.
Subtítols: Maria Romero Soronellas