‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫הייתי עייף.‬
‫ובגלל השיעול,‬
‫ד"ר אטלורי המליץ שאקדים את הסריקה.‬
‫מתי תקבל את התוצאות?‬
‫ביום שני.‬
‫עכשיו שישי בערב.‬
‫למה לא אמרת לי?‬
‫כי לא רציתי שתדאגי.‬
‫הקדמתי סריקות בעבר,‬ ‫וזה תמיד נגמר בלא כלום.‬
‫הפעם הזאת לא שונה.‬ ‫-היא שונה לגמרי.‬
‫יש לנו ילדה עכשיו.‬
‫זה נס שניצחנו את זה פעם אחת,‬ ‫שהיו לנו שבע שנים טובות.‬
‫יש גבול לחסד האל, לינו.‬
‫ניצחנו את זה פעם אחת,‬
‫ונוכל לנצח את זה שוב.‬
‫ועוד איך ננצח.‬
‫קדימה, באבו!‬
‫אני רוצה לרכוב!‬
‫לא כדאי שתנוח?‬
‫אני בסדר.‬
‫איפה ה…‬
‫למה חייבים לעשות את זה עכשיו?‬
‫אני מוכנה, אימא.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני חושב שאימא רוצה שאני אחבוש את זה.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫אני אעזור לך.‬ ‫-אני מסתדר.‬
‫הסרטן חזר והתפשט לריאות שלך.‬
‫מובן שאלה לא חדשות טובות,‬ ‫אבל הוא קטן ולא גדל במהירות.‬
‫אז יש לנו זמן.‬ ‫-אני יכול להירשם שוב לניסוי הקליני, נכון?‬
‫אתה כבר לא מתאים לניסוי.‬
‫אבל בשנים שחלפו פותחו תרופות חדשות.‬
‫כמו ווטריאנט. ממה שקראתי,‬ ‫לינו יכול להיות מועמד לטיפול.‬
‫ראיתי גם שבודקים אפשרות לטיפול באיפוספמיד‬
‫בשילוב עם תרופות אחרות.‬
‫לאור העובדה‬ ‫שלינו היה ללא סרטן במשך זמן רב,‬
‫גם זו אפשרות, נכון?‬
‫אני רואה שאתה במצב טוב, לינו.‬
‫ומאחר שאתה צעיר וחזק,‬ ‫לדעתי יש לך אפשרויות טובות.‬
‫מתי הוא יכול להתחיל?‬
‫מחר כל ילד מביא משהו מהבית.‬ ‫אפשר להביא את סניורה אלפנטה?‬
‫אף אחד בכיתה שלי‬ ‫לא פגש פיל שמדבר סיציליאנית.‬
‫כן, זה בסדר.‬ ‫אבל דודה זורה תאסוף אותך מהלימודים מחר.‬
‫למעשה, לוח הזמנים שלך‬ ‫יהיה קצת שונה בזמן הקרוב.‬
‫בסדר.‬
‫אתה לא אוכל גלידה?‬
‫לא. לא היום.‬
‫אידליה, את זוכרת שסיפרנו לך‬
‫שבאבו היה חולה בסרטן לפני שנולדת,‬ ‫ואז החלים?‬
‫טוב, באבו צריך עוד תרופה עכשיו.‬
‫בגלל הרגל שלך?‬
‫טוב, בערך.‬
‫באבו עדיין יכין לי ארוחת צוהריים?‬
‫מה את חושבת?‬
‫היי. אימא ובאבו‬ ‫רוצים שתדעי שאנחנו לא פוחדים.‬
‫נכון.‬
‫ובזמן שהרופאים יעזרו לבאבו להחלים,‬
‫אני אוודא שהלו"ז שלך יישאר קבוע,‬ ‫ככה שכלום לא ישתנה.‬
‫רשמתי שאת מחליפה את אימא‬ ‫אחרי העבודה בימי שני, שלישי וחמישי.‬
‫בסדר.‬
‫אני אקח את ימי שישי.‬ ‫כן, אני שולחת דוא"ל למורים של אידליה כרגע.‬
‫בסדר. כן.‬
‫כן. היא תזדקק לכמה שיותר תמיכה.‬
‫אני לא יודעת, זי. היא בת שבע.‬ ‫היא ידעה על הסריקות כל חייה, אבל…‬
‫זה שונה.‬
‫כן, את צודקת.‬
‫זה טוב.‬
‫אתה רוצה שאני אעשה את זה?‬ ‫-לא.‬
‫הבטחתי לה פרי מגולגל.‬
‫כמו של החברות שלה.‬
‫היי…‬ ‫-כן, אני פה.‬
‫לא, הכול בסדר.‬ ‫בואי נעבור על הלו"ז לשבוע הבא.‬
‫כן.‬
‫צדקת.‬
‫לא היינו צריכים לבחור בצבע הזה לריפוד.‬
‫איך אפשר לחשוב שזה בז'?‬
‫אמרתי לך שזה ייראה צהוב.‬
‫אידליה, צריך ללכת.‬
‫בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫בואי.‬
‫לשאוף. שבע,‬
‫שש, חמש, ארבע, שלוש…‬
‫חילופי משמרות. העינוי נגמר, לינו.‬
‫…שתיים, אחת.‬
‫ולנשוף.‬
‫יפה.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו מפנים מקום לשלווה פנימית.‬ ‫-כן.‬
‫הייתי קצת לחוץ,‬ ‫והמדיטציה עם אימא שלך עוזרת.‬
‫תודה, לין.‬ ‫-בשמחה.‬
‫אל תצחקי.‬
‫אוהבת אותך, אימא.‬ ‫-אוהבת אותך יותר.‬
‫היי. בדיוק הגעתי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫הוא אכל?‬
‫תגידי לאשתי המרגלת שאכלתי.‬
‫לינו אומר שתפסיקי להציק לו.‬
‫איך הוא נראה?‬
‫נאה כתמיד.‬
‫הכול טוב.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, נתראה בבית, בסדר?‬
‫ותודה, זי.‬
‫ביי.‬
‫אז אתה עושה מדיטציה עכשיו?‬
‫כן. כשאני לא מצליח להשקיט את המחשבות שלי.‬
‫זה קשה יותר הפעם, זי.‬ ‫זה קשה יותר בגלל אידליה.‬
‫אני חושש מאוד מההשפעה של זה עליה.‬
‫לינו.‬
‫אידליה היא הילדה עם הכי הרבה מזל בעולם,‬ ‫כי אתה אבא שלה.‬
‫אני מקווה שיום יבוא ואהיה הורה טובה כמוך.‬
‫כמה טוב אני כרגע?‬
‫אני מפוצץ בכימיקלים,‬ ‫תקוע בכיסא במשך שעות כל יום.‬
‫אני רוצה להראות לה המון דברים.‬
‫אני רוצה לקחת אותה לסיציליה.‬ ‫אני רוצה ללמד אותה את המתכון שלי לקפונטה.‬
‫אני רוצה לראות אותה חיה חיים טובים.‬
‫תודה.‬
‫על מה?‬
‫על הקרב הזה.‬
‫אנחנו רוצים שתישאר איתנו‬ ‫כמה שיותר זמן, בכל דרך אפשרית.‬
‫אני יודעת שזה קשה,‬ ‫אבל אנחנו שמחים שאתה פה.‬
‫הלבשה תחתונה, מה?‬ ‫ואטלורי מרשה לך למכור את זה במחלקת הסרטן?‬
‫אני מעריכה את היוזמה.‬
‫לינו? לינו, תסתכל עליי.‬
‫לינו? אנט, אנחנו צריכים אלונקה.‬
‫תישאר איתי.‬ ‫-מה זה? מה קורה?‬
‫עלה לו החום. צריך להביא אותו לבית החולים.‬ ‫אלונקה! לינו, תישאר איתי.‬
‫להרים. שלוש, שתיים, אחת.‬
‫תן לי את זה.‬ ‫-למה הוא לא מגיב?‬
‫חמצן. תנו לנו לעבור.‬
‫זורה.‬
‫רגע, מי אוסף את אידליה?‬ ‫-פרסטון.‬
‫אימא בדרך לבית שלך.‬ ‫-בסדר. מה קרה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הוא היה בסדר,‬ ‫ופתאום הפארמאדיקים כיסו אותו בקרח.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני נוסעת לבית שלך‬
‫כדי לעזור לאימא עם אידליה.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫טוב…‬
‫ברצינות, רבע שעה לכוס קפה?‬ ‫-אני כאן.‬
‫תמיד חסרים להם עובדים,‬ ‫ואף פעם אין חלב סויה.‬
‫סליחה, מי אתה?‬
‫ד"ר האלזי, מומחה למחלות זיהומיות.‬
‫מחלות זיהומיות? יש לו סרטן.‬
‫מותר לי לדבר רק עם בני משפחה.‬ ‫-אני בת משפחה. אני אשתו.‬
‫ביקשו ממני לייעץ. ייתכן שלבעלך יש זיהום.‬ ‫-למה הוא ישן?‬
‫לפי הגיליון, הוא קיבל תרופה נגד חרדה.‬
‫מי נתן לו אותה?‬ ‫-הרופא הבכיר, ד"ר סמית.‬
‫האנדוקרינולוג הזמין אולטרסאונד.‬
‫למה יש לו אנדוקרינולוג?‬ ‫-אנחנו עורכים בדיקות.‬
‫טוב, איפה ד"ר אטלורי?‬
‫הרופא הבכיר והאונקולוג‬ ‫בדרך מגיעים אחרי סבב המטופלים.‬
‫זה עשוי לקחת כמה שעות.‬
‫אני כאן.‬
‫אהוב שלי, אני כאן.‬
‫אני יודעת, מתוקה. אני מצטערת‬ ‫שאני לא יכולה להשכיב אותך לישון הלילה.‬
‫גם אני, אימא. מתי באבו חוזר הביתה?‬
‫באבו כנראה יישאר בבית החולים רק לילה אחד.‬
‫אבל הכיתה שלי יוצאת לטיול מחר,‬ ‫ושכחת לחתום על האישור שלי.‬
‫אל תדאגי, את תצאי לטיול, בסדר?‬
‫אני מבטיחה.‬
‫תיתני את הטלפון לדודה זורה?‬
‫אני אוהבת אותך, מתוקה.‬
‫הקלייה של השקדים‬ ‫משמידה 90 אחוז מהנוטריאנטים.‬
‫אימא רוצה לדבר איתך.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני אתקשר לבית הספר ואשאיר הודעה.‬
‫את יכולה לוודא שהיא תצא לטיול?‬
‫בבקשה. הלב שלה יישבר אם היא לא תצא.‬
‫תזייפי את החתימה שלי,‬ ‫תעשי כל מה שצריך. בנוסף,‬
‫תוכלי לעדכן את דיוויד ופרסטון במצב?‬
‫אולי נזדקק לעזרתם.‬
‫בסדר. אין בעיה.‬ ‫-תודה, זורה.‬
‫היא לא חוזרת הביתה הערב.‬
‫בואי נלך למצוא את טופס האישור שלך.‬
‫העניין הוא שאנחנו לא יודעים‬ ‫כמה זמן הוא יהיה בבית החולים.‬
‫ועם אידליה…‬
‫טוב, נשמח לעזרתכם, זה כל מה שאני אומרת.‬
‫נגיע בטיסה הראשונה על הבוקר.‬
‫תודה, הרש.‬
‫היי.‬
‫-צ'או.‬
‫צ'או.‬
‫זה בז'.‬
‫ד"ר אטלורי.‬
‫כבר אחרי חצות. חשבנו שלא נראה אותך היום.‬
‫היה לי חשוב לראות אותך, גם אם מאוחר.‬
‫אז…‬
‫מה קורה, דוקטור?‬
‫אנחנו חושדים שיש לך זיהום,‬ ‫אז הפסקנו את הכימותרפיה לעת עתה.‬
‫המומחים יבררו בדיוק באיזה זיהום מדובר,‬ ‫ובינתיים תקבל אנטיביוטיקה רחבת טווח.‬
‫ואני רואה שהחום יורד.‬
‫זה טוב.‬
‫הכי טוב בשבילך עכשיו זה לישון קצת.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר?‬
‫תנוח.‬
‫בוקר טוב.‬
‫באבו יהיה פה כשאחזור מהלימודים היום?‬
‫אמרת שהוא יהיה בביה"ח רק לילה אחד.‬
‫אמרתי, "כנראה לילה אחד".‬
‫למה לך ולדודה זי מותר לבקר אותו?‬ ‫למה אסור לי לבוא?‬
‫טוב, אני מקווה‬ ‫שהוא יחזור הביתה בקרוב. בסדר?‬
‫ואם לא, אני אוודא שתראי אותו.‬
‫כנראה תוודאי שאראה אותו‬
‫או בטוח תוודאי שאראה אותו?‬
‫את מזכירה לי את סבא הרשל.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫את תראי אותו. אני מבטיחה.‬
‫הזמנתי אתמול אולטרסאונד,‬ ‫אבל לא מצאתי שום דבר חד-משמעי.‬
‫אתה האנדוקרינולוג?‬ ‫-הוא הרופא החמישי שלי היום.‬
‫הזמנתי עוד בדיקות דם.‬ ‫נדבר כשנקבל את התוצאות.‬
‫איפה זורה?‬
‫סליחה. לא יכולתי להתאפק יותר.‬
‫ואף אחד ממילא לא דיבר‬ ‫עם האישה השחורה בפינה…‬
‫מר אורטולנו.‬
‫בשביל מה זה?‬
‫אתה הולך לסריקת כבד.‬ ‫ההפטלוג הזמין את הסריקה.‬
‫כבד? חשבתי שהוא נלחם רק בזיהום.‬ ‫-אני יכולה לדבר רק עם המשפחה.‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫אני המשפחה שלו. אנחנו המשפחה שלו.‬
‫זאת גיסתו של לינו.‬
‫את יודעת מי אני, האחות… קורטני?‬
‫אני איימי.‬
‫אני אשתו של לינו!‬
‫אהובה שלי, אל תדאגי.‬
‫אעשה את הבדיקה.‬ ‫נקבל תשובות, ואז אוכל לחזור הביתה.‬
‫אומנם נהניתי מנאום התוכחה שלך,‬
‫אבל אני רעבה, ואת צריכה להירגע. בואי.‬
‫בסדר.‬ ‫-בואי.‬
‫נתראה.‬
‫באמת? "גלאמור"?‬
‫- גלאמור -‬
‫"חמישה דברים שיוסיפו פלפל לנישואים שלכם."‬
‫אולי שלאף אחד מכם לא יהיה סרטן?‬
‫זה ברשימה? אם לא, שיקפצו לי.‬
‫בסדר. אולי משהו קליל יותר?‬
‫בטח. כן.‬
‫אולי זה?‬
‫- סלבריטי ביט -‬
‫"איך מפורסמות יורדות במשקל אחרי לידה." כן.‬
‫יודע מה? תן לי קפה. אני אקח רק קפה.‬ ‫-בסדר.‬
‫את יכולה לשלם על זה? אני חייבת לשירותים.‬ ‫-שוב, זורה? חכי רגע.‬
‫את בהיריון?‬
‫כן.‬
‫לא אמרתי כלום‬ ‫בגלל מה שאת ולינו עוברים כרגע.‬
‫לא הייתי בטוחה איך…‬ ‫-לא. אלה חדשות נהדרות.‬
‫אלה החדשות הכי טובות בעולם! אלוהים.‬
‫הצוות יפקח עליך עין, בסדר?‬ ‫אבל הכול נראה טוב.‬
‫אהובה, זה ד"ר פארק.‬ ‫הוא הרופא הבכיר החדש שלי.‬
‫אמרתי ללינו שלא עלה לו החום כבר 24 שעות.‬
‫הוא עייף מהמלחמה בזיהום, אבל זה סימן טוב.‬
‫אלה חדשות נפלאות, אהוב שלי.‬ ‫-כן! אנחנו צריכים לחגוג!‬
‫אתן שוכחות שעדיין יש לי סרטן, אבל…‬
‫חוץ מזה…‬
‫אני בריא כשור.‬ ‫-טוב שהוא שומר על חוש הומור.‬
‫תודה.‬
‫זאת פילומנה.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫הטקסנים כאן כדי להתחיל את המסיבה.‬
‫היא כבר התחילה.‬
‫מצבו טוב בהרבה.‬
‫אהובה, אימא שלי רוצה לדבר איתך.‬
‫בסדר. אני כבר חוזרת.‬
‫אתה נראה נהדר.‬
‫ולזורה יש חדשות.‬ ‫-לא.‬
‫הוא באמת התאושש?‬ ‫-הוא בסדר.‬
‫ירד לו החום, והזיהום משתפר.‬
‫תודה לאל.‬
‫אתמול בלילה חלמתי על המדונה.‬
‫היא אמרה לי שהאל קרא ללינו אליו.‬
‫היא הייתה…‬ ‫-פילומנה.‬
‫אני יודעת שאת מפחדת,‬ ‫אבל אני לא יכולה לשמוע את זה כרגע.‬
‫בסדר?‬ ‫-אני מתפללת למענו כל הזמן.‬
‫זה לא בידיים שלנו.‬
‫תקשיבי, הרופא נכנס עכשיו לבדוק את לינו.‬ ‫נדבר בקרוב, בסדר?‬
‫בסדר. תני לאידליה נשיקה בשמי.‬
‫יכול להיות שתלדי את אמט סמית הבא.‬ ‫-או את הנשיאה הראשונה.‬
‫אהובה, אידליה נהנתה בטיול?‬
‫אימא שלך בטח כבר אספה אותה, נכון?‬
‫כן. היא תספר לך הכול בטלפון אחר כך.‬
‫איזו ילדה חמודה.‬
‫היא תבוא לבקר בקרוב.‬ ‫הבטחתי לה שהיא תראה את אבא שלה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לצערי, לילדים אסור להיכנס לקומה הזאת.‬ ‫-מה?‬
‫- חנייה‬ ‫יציאה -‬
‫- לבית החולים -‬
‫היי, מה שלומך?‬ ‫-היי.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫מה שלומך?‬
‫היי!‬
‫אנחנו רק רוצים להודות לך‬ ‫על כל מה שאת עושה למען המשפחה שלנו‬
‫ולמען כל שאר המשפחות פה.‬
‫את נמנעת מגלוטן?‬
‫היי.‬
‫לינו, הבאתי לך משהו קטן.‬
‫תודה, אבא.‬
‫הכול בשבילך, מתוקה.‬
‫ובשבילם.‬
‫את בסדר, מתוקה?‬
‫אני עם באבו עכשיו, אז אתה יכול ללכת.‬
‫אני יכול ללכת?‬
‫אוהב אותך.‬
‫בסדר.‬
‫אלך לקנות ארוחת ערב ואחזור.‬
‫בבקשה.‬
‫ביי.‬
‫למה אתה לובש שמלה?‬
‫כדי שלרופאים יהיה קל יותר‬ ‫לעשות את העבודה שלהם.‬
‫תסתכלי.‬
‫התיש של טונינו היה זולל את זה.‬
‫לא סיפרת לי מה קרה.‬
‫טונינו נתן לתיש את נעלי הכדורגל שלו,‬ ‫אבל הן היו גדולות מדי.‬
‫נכון, אבל היה לו רעיון.‬
‫טונינו אסף את כל הגרביים שלו‬ ‫ואת כל הגרביים של אבא שלו‬
‫ואת כל הגרביים של בן דודו‬ ‫ואת כל הגרביים של כל תושבי העיר,‬
‫ונתן אותם לתיש.‬
‫וכשהוא נעל את נעלי הכדורגל של טונינו הפעם…‬
‫הן התאימו לו?‬
‫ומרוב אושר, התיש רקד כל הדרך למגרש.‬
‫באבו, העיניים שלך צהובות כמו הלימונים.‬
‫בואי נראה.‬
‫את זוכרת מה זה גרידת לימון?‬
‫החלק הצהוב של ה…‬
‫אני לא חושב שהיא רואה אותנו.‬
‫אחזור בעוד חמש דקות עם המשקפיים שלי.‬
‫הגיע הזמן ללכת, אידליה.‬
‫בסדר, לכי.‬
‫האחות גוון מתקרבת.‬
‫ביי, באבו.‬
‫ביי, מתוקה. תני לי נשיקה. נתראה בבית.‬ ‫-בסדר.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-ואני אוהבת אותך.‬
‫רציתי להביא לך אוכל טוב.‬
‫הייתי צריכה לדעת‬ ‫שהאוכל לא יהיה טוב כמו שלך.‬
‫לא. האוכל טעים.‬
‫אהובה שלי.‬
‫כן?‬ ‫-לכי הביתה.‬
‫תהיי עם אידליה.‬
‫אני יכולה להקריא לך.‬
‫אני עייף.‬
‫ואני לא ממש רעב.‬ ‫-בסדר.‬
‫- מתעניינים בטיפול פליאטיבי? דברו איתנו -‬
‫אפשר לקבל את המחברת שלי?‬
‫כן. בסדר.‬
‫ביי.‬
‫אני אזיז את זה.‬
‫ביי.‬
‫…לקחתי את זה בדרך החוצה,‬ ‫תפקודי כבד ובדיקות דם,‬
‫ואין לי מושג מה זה אומר בכלל.‬
‫הוא לא אוכל, וכל הזמן עושים לו בדיקות,‬
‫אבל אף אחד לא מסביר לנו למה עושים אותן.‬
‫מה זה בילירובין?‬
‫ולמה המספר הזה גבוה כל כך, זורה?‬ ‫-איימי.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אולי רופא הכבד ייתן לנו תשובות.‬
‫ראית את העיניים שלו?‬
‫זורה, מה קורה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל זה…‬
‫אני כבר חוזרת, בסדר?‬
‫היי.‬
‫התקשרתי אלייך הביתה. איפה את?‬
‫אצל אחותי.‬
‫זורה, התנדבתי להישאר עם לינו בלילה‬ ‫כדי שתוכלי לחזור הביתה ולנוח.‬
‫לינו חולה, קן. איימי צריכה אותי.‬
‫איימי מטפלת בלינו, את מטפלת באיימי.‬
‫מי מטפל בך?‬
‫לחץ הדם שלך היה גבוה בביקורת האחרונה,‬ ‫והרופא אמר שבהיריון גריאטרי…‬
‫אתה יודע שאני לא אוהבת את המונח הזה.‬ ‫-ואת יודעת שאני אוהב אותך‬
‫ואת התינוק הזה.‬
‫אני דואג לך.‬
‫למשפחה שלנו.‬
‫חיכית לזה הרבה זמן, זורה.‬
‫אני רק מנסה להגן עלייך.‬
‫אני לא יודעת מה להגיד לה, קן.‬
‫אני לא יודעת אם היא רוצה שאגיד לה משהו‬
‫שאני לא רוצה לחשוב עליו בכלל.‬
‫אסע הביתה בקרוב.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫בסדר. זורה תהיה אצל קן ביום ראשון הבא.‬ ‫לאבא שלו יש יום הולדת.‬
‫אני אחליף אותה.‬ ‫-יופי.‬
‫אמשיך לעבוד מרחוק לעת עתה. שנינו נהיה פה.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. סגרנו את השבועיים הבאים.‬
‫מה לגבי החודש הבא?‬
‫אנחנו בטוחים שיש טעם לתכנן לטווח ארוך?‬
‫זורה, מה את אומרת?‬
‫הרופאים לא ויתרו עליו.‬
‫לינו ניצח את זה בעבר, והוא ינצח שוב.‬
‫יש לו הרבה אנשים שתומכים בו,‬
‫וביקשתי שיתפללו למענו בבית.‬
‫וברגע שמצבו יתייצב,‬
‫קראתי על טיפול במקסיקו…‬ ‫-אני לא רוצה לשמוע על מקסיקו, אימא.‬
‫לא ראיתם אותו אמש.‬ ‫-אנחנו פשוט לא רוצים לוותר עליו.‬
‫מעולם לא ויתרתי על לינו.‬
‫פשוט לא נראה שמצבו משתפר.‬
‫אף אחד מאיתנו לא רופא, זורה.‬
‫נחכה ונראה מה הרופאים יגידו.‬
‫אנחנו מודאגים מהמדדים של לינו.‬ ‫-מה זאת אומרת, המדדים?‬
‫אנחנו מתעניינים יותר במגמה של המדדים.‬
‫לא ענית על השאלה.‬
‫כשאנחנו רואים מטופל כמו לינו,‬
‫אנחנו במצב שבו צריך לשקול השתלת כבד.‬
‫השתלת כבד?‬ ‫-לא, אהובה שלי.‬
‫איך משהו כזה ישפיע על הטיפול בסרטן שלי?‬
‫תדבר על זה עם האונקולוג שלך.‬ ‫עד אז, נמשיך לעשות בדיקות.‬
‫ללינו יש המון רופאים,‬ ‫אבל הם לא מתקשרים זה עם זה.‬
‫אתה יכול לדבר איתם, בבקשה?‬
‫עושים לו בדיקה אחר בדיקה,‬
‫אבל הרופא למחלות זיהומיות אמר שמצבו משתפר.‬
‫ופתאום ההפטולוגית הזו, קולינס,‬
‫מדברת עכשיו על השתלת כבד?‬
‫לא, היא לא צריכה לדבר איתכם על השתלת כבד.‬
‫לא מזיזים את הרהיטים כשהבית עולה באש.‬
‫סליחה.‬
‫איפה ד"ר קולינס?‬
‫ד"ר קולינס.‬
‫היי.‬
‫מה קורה לו?‬
‫את צריכה לדבר עם האונקולוג שלכם…‬ ‫-מה את לא אומרת לי?‬
‫לא ממקומי להגיד.‬
‫אם זה היה בעלך,‬ ‫מה היית רוצה שמישהו יגיד לך?‬
‫הכבד של בעלך קורס.‬
‫מה זה אומר?‬
‫שוב, את צריכה לדבר עם האונקולוג שלכם‬ ‫על הטיפול הסיעודי של לינו.‬
‫אולי לא תכריחי אנשים‬ ‫לרוץ לחניון כדי לקבל מידע?‬
‫אולי תעשי את זה?!‬
‫רגע. לאן אתה הולך עכשיו?‬
‫הפסקתי לשאול.‬ ‫-יש לו סריקת גוף מלאה.‬
‫מי הזמין את זה?‬ ‫-ד"ר סמית. לא, רגע.‬
‫הרופא הבכיר החדש, ד"ר בנג'וון.‬ ‫-לא! עצור!‬
‫עצור. לא עוד. הוא לא הולך לשום מקום.‬
‫זה בולשיט.‬ ‫אנחנו מבזבזים זמן עם כל הבדיקות האלה.‬
‫יש לנו תוכניות.‬
‫אהוב שלי, עוד לא ביקרתי בקסטלאונה.‬
‫אנחנו צריכים לקחת את אידליה לשם. זה פשוט…‬
‫אלה יותר מדי רופאים, אלה יותר מדי…‬
‫אלה יותר מדי בדיקות מחורבנות. אני לא…‬
‫אלוהים, אני לא יודעת מה קורה.‬ ‫אני לא יודעת.‬
‫אני יודע.‬
‫בסדר…‬
‫אני מבטיחה לך‬
‫שאוציא אותך מכאן.‬
‫אני מבטיחה, אהוב שלי. בסדר?‬
‫הסיפור שלנו לא נגמר כאן.‬
‫איך זה ייראה? למה עלינו להתכונן?‬
‫ראשית, אני רוצה לשאול את לינו‬ ‫מה דעתו על כל זה.‬
‫תודה.‬
‫אף אחד לא שאל אותי את זה.‬ ‫-אני מצטערת על זה.‬
‫ועל חוסר הבהירות.‬
‫טיפול פליאטיבי נועד להקל‬ ‫על המטופל ועל המשפחה.‬
‫וחלק מזה הוא כנות.‬
‫לינו, יש לך סרטן שלא נוכל לרפא.‬
‫והכבד שלך קורס.‬
‫הגוף שלך מראה לי שהוא בתהליך גסיסה.‬
‫אז השאלה שלי אליך היא זו:‬
‫איך אתה רוצה שימיך האחרונים ייראו?‬
‫אני רוצה לעוף מפה.‬
‫כל אחד מתמודד עם המוות בצורה אחרת.‬
‫עובדי ההוספיס‬ ‫ייתנו לך תרופות שיקלו את הכאב‬
‫ויעזרו לאיימי להתמודד עם המעבר הזה.‬
‫אני מקווה‬ ‫שזכית בחברים ובבני משפחה שיעזרו לך.‬
‫והבת שלנו?‬
‫נשדך לכם עובדת סוציאלית שמתמחה בתחום.‬
‫אני כאן בשבילכם.‬ ‫אתם יכולים להתקשר אליי בכל שעה.‬
‫בסדר?‬
‫איימי?‬
‫איפה לינו?‬
‫הם לא יכולים לעזור לו יותר.‬
‫אנחנו חוזרים הביתה.‬
‫אני הולכת לכנסייה להתפלל.‬
‫זה בידי הקדושים עכשיו.‬
‫אל תדאג. זו תהיה נסיעה איטית. בלי סירנות.‬
‫אתה כמעט בבית, אהוב שלי.‬
‫אידליה.‬
‫באבו חזר הביתה אתמול בלילה,‬
‫והוא לא יכול לחכות לאכול איתך ארוחת בוקר.‬
‫צ'או.‬ ‫-תראה!‬
‫ואו.‬
‫גם לי יש משהו בשבילך.‬
‫מה זה?‬
‫שוקולד?‬
‫אבל רק אחרי ארוחת הבוקר.‬ ‫יש פנקייקים, ביצים ודייסה.‬
‫אהובה שלי.‬
‫איך אומרים‬
‫"קפה" באיטלקית?‬
‫זה קל, באבו. קפה.‬
‫"פנקייקים"?‬
‫פריטלה.‬
‫ואיך אומרים…‬
‫"עז"?‬
‫קפרה!‬
‫המטרה שלנו היא לעזור לך‬ ‫להבין מה הילדה שלך עוברת‬
‫כדי שתוכלי לעזור לה לאחר מכן.‬ ‫-סליחה, אני פשוט…‬
‫אני שונאת את זה.‬
‫ילדים נוטים לסגת לעולם הדימיון.‬
‫גם מבוגרים.‬
‫את צריכה לעזור לאידליה להבין מה קורה,‬
‫כי המוח שלה ירצה לשכוח.‬
‫הדבר הכי חשוב הוא לכלול אותה.‬
‫וכשאביה ימות,‬
‫תביאי אותה אליו.‬
‫תני לה לראות אותו,‬ ‫לשבת איתו לרגע, לגעת בו.‬
‫אני לא יודעת אם אני מסוגלת לעשות את זה.‬
‫את מסוגלת.‬
‫ואת תעשי את זה. למענה.‬
‫יש מישהו שעוזר לך? בני משפחה?‬
‫יופי.‬
‫ותזכרי,‬
‫ילדים יכולים להתמודד עם כל דבר‬ ‫בתנאי שאומרים להם את האמת.‬
‫"אהבה מעומק הלב…"‬
‫באיטלקית.‬ ‫-בסדר.‬
‫משהו?‬
‫תקראי, אימא.‬
‫בסדר.‬
‫"אהבה מעומק הלב מעניקה לך כוח."‬
‫סליחה, לינו. יש פה‬ ‫עוד שני מומחים שצריכים לראות אותך.‬
‫שלום, איימי.‬ ‫-תודה שבאתם.‬
‫היי.‬ ‫-תודה.‬
‫ברור. הכנתי לך לימונצ'לו.‬
‫וזה לאידליה.‬
‫מתנה מהמולדת שלי.‬
‫סליחה, אני לא יכול לקום לכבודכם.‬
‫אף פעם לא קמת לכבודי.‬
‫טוב, לכבודו אני אקום.‬
‫היי, אנטוניו. תודה על הכול.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫מה שלומך, לינו?‬
‫מה שלומי? עיניך הרואות.‬
‫אידליה!‬
‫תודה.‬
‫מתחיל להיות צפוף כאן.‬
‫נצא לגינה.‬
‫היי.‬
‫תודה. את רוצה להצטרף אלינו?‬
‫כולם, זאת אליס.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫לא, אהובה שלי…‬ ‫-אולי ניתן לאבא הפסקה קטנה?‬
‫קדימה, בואי נרקוד.‬
‫לא, אבא.‬
‫תקרא למקסין, אבא.‬
‫אני יכול לעשות את הסיבוב הזה, גבר.‬ ‫אני צריך לנסות.‬
‫אני לא רוצה להגיע לבית החולים.‬
‫לא ייאמן כמה טוב הוא נראה.‬
‫לפעמים יש פרץ אנרגייה בסוף החיים.‬
‫כמו פרץ האנרגייה האחרון‬ ‫שיש לנשים לפני שהן יולדות.‬
‫לידה ומוות,‬ ‫שתי החוויות האנושיות היסודיות הללו,‬
‫לא שונות מאוד זו מזו.‬
‫כולם להתאסף. שנצטלם?‬
‫רוצה שנצטלם?‬ ‫-כן.‬
‫תמונה, חבר'ה, כן.‬ ‫-כן?‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫זהירות, מתוקה.‬
‫כן, תודה. ידעתי שמשהו לא בסדר…‬
‫קדימה.‬
‫אסור לך לתת לה להתנהג ככה, בסדר?‬
‫אני אוכל גבינה.‬
‫גבינה!‬ ‫-איפה הגבינה?‬
‫היי, כולם.‬ ‫אני אקח את לינו למיטה. הוא קצת עייף.‬
‫אני אעזור לך. הינה.‬
‫כן. תודה.‬
‫בסדר.‬
‫מתוקה, אני צריכה להגיד לך משהו.‬
‫זה קשור לבאבו.‬
‫אני יודעת שהוא גוסס, וזה שובר לי את הלב.‬
‫זה שובר גם לי את הלב.‬
‫מתי?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בקרוב.‬
‫אימא פה.‬
‫בואי לשבת איתי, אהובה.‬
‫כמה זמן תישים חיים?‬
‫חמש עשרה שנים,‬
‫לפעמים 20 שנים.‬
‫איפה התיש של טונינו עכשיו?‬
‫כשטונינו היה בבית הספר, התיש לא היה איתו.‬
‫אבל גם כשטונינו לא ראה את התיש,‬
‫התיש עדיין אהב את טונינו בכל ליבו.‬
‫כי האהבה שלהם‬
‫היא כמו חוט בלתי נראה‬ ‫שמחבר את הלבבות שלהם זה לזה.‬
‫והחוט הזה לעולם לא יינתק.‬
‫לא משנה איפה כל אחד מהם נמצא.‬
‫אני אוהבת אותך, באבו.‬
‫אפשר לקבל את פנקס הכתובות שלי?‬
‫תישארי קרובה אליה.‬
‫ותאהבי את אידליה כאילו היא הייתה בתך.‬
‫בסדר.‬
‫אידליה.‬
‫היי, אידליה.‬
‫אהובה שלי.‬
‫אני צריך משהו.‬
‫בבקשה, קחי את האפר שלי הביתה, לסיציליה.‬
‫בסדר.‬
‫ואני רוצה שתדעי שוב אהבה ביום מן הימים.‬
‫עוד אהבה.‬
‫אהבה יפה כמו שלך חייבים לחלוק.‬
‫בבקשה, לא.‬ ‫-אני רוצה…‬
‫שתחיי את חייך.‬
‫השפתיים שלך יבשות.‬
‫תודה על חייך.‬
‫תודה.‬
‫לאן את חושבת שאני הולך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל אני חושבת שזה מקום יפה‬
‫ומלא.‬
‫ואתה תהיה שליו.‬
‫אתה תהיה שליו, לינוצו מיו.‬
‫אני אראה אותך בחלומות שלי.‬
‫אני מצפה לפגישה הבאה שלנו.‬
‫חיכית לי.‬