‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫תנשמי.‬
‫אימא.‬
‫את חייבת לאכול.‬
‫לכי לדודה זורה, בסדר? היא תקריא לך סיפור.‬
‫לא!‬
‫אידליה, בבקשה.‬ ‫-לא…‬
‫היי.‬
‫תני לי רגע עם אימא, בסדר?‬
‫לא עכשיו, זורה.‬
‫לא עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, אני אחזור בעוד…‬
‫שבוע?‬
‫אולי חודש?‬
‫אולי כשאידליה תסיים תיכון?‬
‫את רצינית כרגע?‬
‫הבת שלי איבדה עכשיו את אבא שלה.‬
‫בעלך לא מת.‬
‫הוא בבית עכשיו, זורה.‬ ‫-נכון, ואני לא איתו עכשיו, נכון?‬
‫אני כאן.‬
‫מה את רוצה שאני אגיד לך?‬
‫אני לא מתאבלת לפי הלו"ז שלך.‬
‫את יכולה ללכת.‬
‫אין לי שום מושג מה את עוברת.‬
‫אבל אני יודעת‬ ‫שלינו הוא לא היחיד שעזב אותנו.‬
‫אנחנו צופים בך נעלמת לנגד עינינו.‬
‫אימא ומקסין מאבדות בת, אני מאבדת אחות‬
‫ואידליה מאבדת אימא.‬
‫ואני יודעת שלא הוגן לבקש‬ ‫שתתאפסי על עצמך, אבל הבת שלך זקוקה לך.‬
‫האפר, איימי.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני לא יכולה, זורה.‬
‫הוא לא יכול להישאר‬ ‫בתא המטען שלי עוד שבועיים.‬
‫אביא אותו לכאן, ולא תצטרכי לעשות כלום.‬
‫אצטרך לקיים את ההבטחה שלי ללינו,‬
‫ואני לא יכולה!‬
‫אני לא יכולה לצאת מהמיטה.‬
‫אני לא יכולה!‬
‫אני לא יכולה להחזיר אותו לסיציליה.‬ ‫אני לא יכולה!‬
‫אל תבקשי ממני לעשות את זה,‬ ‫כי אני לא יכולה!‬
‫אני לא יכולה!‬
‫בבקשה, זורה. בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫אני אשאל אותך שאלה.‬
‫ואני לא רוצה שתתעצבני, בסדר?‬
‫מה?‬
‫בבקשה תגידי לי שהתרחצת מאז טקס האזכרה.‬
‫מה?‬
‫את חייבת מקלחת.‬
‫את אומרת שאני מסריחה?‬
‫אני מסריחה.‬
‫את מסריחה.‬
‫אבל אם את יכולה להריח את הסירחון שלך,‬
‫סימן שאת עדיין בחיים.‬
‫אני יודעת.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אני אכניס אותו פנימה.‬
‫בסדר.‬
‫תגיד לי מה לעשות, אהוב שלי.‬
‫- סיציליה -‬
‫כמעט הגענו.‬
‫באבו כל כך ישמח שאת פוגשת את המשפחה שלו.‬
‫אידליה, מתוקה שלי.‬
‫דודה ביאג'ה!‬
‫שלום, אידליה המתוקה שלי.‬
‫איפה לינו?‬
‫שבי כאן.‬
‫לידי, עם הילדה.‬
‫אימא, מה קורה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫ביאג'ה, אידליה עייפה.‬
‫אימא שלי הכינה לכן חדר למעלה.‬
‫נגור פה עכשיו?‬
‫לא, מתוקה.‬
‫לא.‬
‫נקבור את באבו ונחזור לקליפורניה.‬
‫נקבור?‬
‫כן, מתוקה.‬
‫הבאנו אותו הנה כדי לקבור אותו בבית הקברות.‬
‫זוכרת?‬
‫נשאיר אותו פה?‬
‫אבא שלך ואני דיברנו על זה.‬
‫הוא לא אמר לי.‬
‫היי.‬
‫כולם זוכרים שהוא בעלך,‬ ‫אבל אף אחד לא זוכר שהוא אבא שלי.‬
‫הייתי בת עשר כשאבי מת.‬
‫הייתי עצובה כי לא יכולתי לראות אותו יותר.‬
‫אבל אז למדתי להשתמש בדמיון שלי ובלב שלי.‬
‫מתוקה שלי.‬
‫ואפילו שאבא שלך איננו, אני רואה אותו.‬
‫אני מרגישה אותו. פה.‬
‫ואת זוכרת את האוכל הטעים שהוא הכין לך?‬
‫נוכל להכין אותו יחד. אני ואת.‬
‫וכשתהיי סבתא זקנה כמוני,‬ ‫אפילו זקנה יותר ממני,‬
‫תוכלי ללמד את הנכדה שלך.‬
‫וכשהיא תהיה במטבח, כמו המטבח הזה,‬
‫היא תראה אותך. ואותי. ואפילו את אבא שלך.‬
‫זה קשה לה מדי.‬
‫סנטינה, הדודנית שלי, תשמור על הילדות.‬
‫איפה אידליה?‬
‫היא מחכה לכן בפנים.‬
‫אפשר לעזור?‬
‫לא. אני עובדת לבד במטבח שלי. שבי.‬
‫הילדה?‬
‫ישנה.‬
‫אני מבינה, איימי.‬
‫כשג'קומו מת,‬
‫הרגשתי לאות, כבדות בעצמותיי.‬
‫כמו שאימא שלי הרגישה‬
‫כשאבי מת.‬
‫אני מכירה את הכאב הזה, כי הרגשתי אותו.‬
‫ואני יודעת שאת מרגישה אותו כפליים,‬ ‫כי כואב לך עלייך ועל הבת שלך.‬
‫אבל את חייבת לאכול.‬
‫תראו מי סוף סוף קמה. היי.‬
‫מותר לי לשחק עם הדודניות שלי היום?‬ ‫-כן.‬
‫אבל קודם את צריכה להתלבש.‬
‫ואני רוצה שתגידי יפה שלום לסבתא שלך.‬
‫שבי ותאכלי.‬
‫ואני רוצה שתאכלי הכול כדי שתגדלי ותגדלי.‬
‫בכפר אמרו שאת לא לובשת שחורים, והם צדקו.‬
‫סנטינה!‬
‫איך את מדברת? אל תעני לה.‬
‫אבל אמרתי‬ ‫שהיא כמובן לבשה שחורים כשלינוצו מת.‬
‫זו האמת, נכון?‬
‫לפחות ליום אחד, נכון?‬
‫מתי אתן חוזרות הביתה?‬
‫תישארו ליום אנה הקדושה, נכון?‬
‫לא תכננו…‬
‫ברור. הילדה שמחה כאן.‬ ‫מזג האוויר טוב, והיא עם המשפחה שלה.‬
‫ולינו תמיד אהב את תהלוכת אנה הקדושה.‬
‫אני יוצאת לסיבוב.‬
‫תמיד אותו דבר איתך.‬
‫אני אחזור, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫זורה, תעני או תחזרי אליי, בבקשה.‬ ‫זה קשה יותר משחשבתי.‬
‫- בר סנטרלה -‬
‫ערב טוב, חברים.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫תנחומיי, גברתי.‬
‫הרשי לי להציג את עצמי.‬ ‫אני נונציו, ראש עיריית קסטלאונה.‬
‫הכרתי את בעלך.‬
‫ינוח על משכבו בשלום.‬
‫את אמריקנית?‬
‫אני לא יודע אם שמעת‬
‫שאני מתכנן לבנות‬ ‫מנחת מסוקים ומגרשי טניס בכפר הקטן שלנו.‬
‫אנחנו זקוקים פה‬ ‫לחדשנות ולמתקני פנאי, כמו באמריקה.‬
‫יש רק 300 תושבים בכפר, לא?‬ ‫-513.‬
‫שתי לידות בשנה שעברה. אחת השנה.‬
‫ורק 15 מקרי מוות.‬
‫שמחתי מאוד להכיר אותך.‬
‫מריו! תראה!‬
‫היא שחומה, אבל יפה.‬
‫היא מבלה בבר רגע אחרי שקברו את בעלה.‬
‫פילומנה המסכנה.‬
‫ביום ההולדת שלך?‬
‫מה התהלוכה הזאת?‬
‫נראה לי שזה פסטיבל מקומי או משהו כזה.‬
‫כמו פסטיבל נמלי האש‬ ‫שהלכנו אליו עם סבתא אוולין?‬
‫אבל עם קדושה ובלי נמלה אדומה ענקית, כנראה.‬
‫המחשבה שאהיה פה‬ ‫ביום ההולדת הראשון שלי בלעדיו, זי…‬
‫אני לא יודעת אם היא בכלל רוצה שאהיה פה‬ ‫או שהיא רק רוצה את הנכדה שלה.‬
‫מה את רוצה?‬
‫שלינו יחזור.‬
‫נסיגה לדמיון.‬
‫בלי מונחי אבל, בבקשה.‬
‫אני לא יכולה לאכזב אותה שוב.‬
‫את תאכזבי אותה.‬
‫את בדרך חדשה לבד, איימי.‬
‫יהיו כמה מהמורות בדרך.‬
‫כמה נורא יהיה אם תישארי?‬
‫איפה היית?‬ ‫-מה?‬
‫תיכנסי למקלחת. מהר.‬
‫בזמן שאת פה, את צריכה לבקר את האנשים האלה.‬
‫אלה השמות,‬
‫הבתים,‬
‫וסדר הביקורים.‬
‫לא, פילומנה, אני לא יכולה לקרוא את זה.‬
‫למה לא?‬
‫אני לא יכולה. זה בסיציליאנית.‬
‫מה כתוב פה?‬
‫"פרנקו, ליד המזרקה, עם הדלת האדומה.‬
‫טוצ'ו, ליד הבר, עם כל הטנדרים בחזית.‬
‫פינה הזקנה, ליד בית הקברות."‬
‫והכתובות?‬
‫מי צריך כתובות? אמרתי לך איפה הם גרים.‬
‫את צריכה ללכת לבקר אותם היום.‬
‫ג'קומו אמר לי שהלחם באמריקה נורא ואיום.‬
‫ומרוב שיש כל כך הרבה פירות על העצים,‬ ‫הם נושרים ואנשים דורכים עליהם.‬
‫תאכלי.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫מה קרה?‬
‫אמרתי לך שאת אוכלת יותר מדי ממתקים.‬
‫היא לא מרגישה טוב. בואי אליי.‬
‫היא לא נראית לי טוב. לא, כדאי ש…‬
‫כדאי שניקח אותה לרופא.‬
‫לא, אין צורך.‬
‫קדימה, בואי נלך.‬ ‫-סנטינה…‬
‫לכו.‬
‫הילדה לא מרגישה טוב. אנחנו הולכות לרופא.‬
‫לא, היא בסדר.‬ ‫-לא.‬
‫באמת שלא צריך, סנטינה.‬
‫הרופא הוא האיש הכי עשיר בעיירה,‬ ‫ואף אחד מעולם לא ביקר בבית שלו.‬
‫תספרי לנו כל מה שראית.‬
‫אני רוצה לוודא שהילדה בסדר. עדיף להיזהר!‬
‫שמעתי שיש שם פסנתר יפהפה.‬
‫והוא שותה קפה מספל מוזהב.‬
‫הרופא יצטרך להזמין אותך פנימה לקפה.‬
‫היא אשתו של לינו, והיא אמריקנית.‬
‫והוא לא יכול להגיד לך לחכות בחוץ.‬ ‫זו ההזדמנות שלנו.‬
‫אז תספרי לנו הכול.‬
‫לכי. אני אחכה לך פה.‬
‫אני מוכנה להמר על קצבת האלמנות שלי‬
‫שהיא והאמריקנית לעולם לא ישלימו.‬
‫איזו אימא לא הולכת לחתונה של הבן שלה?‬
‫איך אפשר לסלוח על דבר כזה?‬
‫אשתי הכינה תה קמומיל לילדה,‬ ‫כדי שתרגיש טוב יותר.‬
‫יש לך תמונה של אבא שלי.‬
‫כן, זה אבא שלך.‬
‫ביקרתי פעם בפירנצה‬
‫ואכלתי במסעדה שהוא עבד בה.‬
‫מעולם לא ראיתי אותו מאושר כל כך.‬
‫וכששמעתי שהוא חולה,‬
‫התפללתי למענו לעיתים קרובות.‬
‫הוא היה משלנו.‬
‫לינו היה אדם מיוחד. הוא היה…‬
‫נחמד,‬
‫טוב לב…‬
‫- ד"ר רונלדו מוסקרלה -‬
‫מה קרה?‬
‫היא עדיין המומה מהיופי של הבית.‬
‫נו, כמה נברשות היו שם? תספרי לנו.‬
‫ראיתי רק שלוש.‬
‫האמת שראיתי שמונה, וכולן היו מזהב.‬
‫אידליה, מתוקה שלי, לא לרכל. בואי.‬
‫תמיד אותו דבר איתה.‬
‫מה טוב ביין? אף פעם לא שתיתי.‬
‫בבקשה.‬
‫תשתי.‬
‫ככה אף אחד לא יראה.‬
‫היית טובה היום.‬
‫האישה שחיכתה מחוץ לבית של הרופא עם סנטינה…‬
‫איזו מהן?‬ ‫אנה "בהונות עקומות" או פינה הממושקפת?‬
‫"בהונות עקומות"? זה מה שאמרת עכשיו?‬
‫אנחנו קוראות לה "בהונות עקומות"‬ ‫כי היא תמיד מתלוננת על כפות הרגליים שלה,‬
‫אבל היא נועלת נעליים של אישה צעירה.‬
‫פעם היא אפילו עשתה פדיקור בפלרמו.‬
‫כאילו לק יכול לפתור הכול.‬
‫אז…‬
‫את מרכלת?‬
‫אהובה שלי.‬
‫הכנתי לך משהו.‬
‫את צריכה להתלבש.‬
‫את וביאג'ה הולכות היום לחתום על מסמכים.‬
‫קראתי לך כמה פעמים.‬ ‫-מה?‬
‫זה קשור לעיזבון.‬ ‫את חייבת לדבר עם הנוטריון.‬
‫יש לך פגישה איתו הבוקר.‬
‫את צריכה לחתום כאן, כאן וכאן.‬
‫גברתי, מתוקף היותך אשתו של הבן הבכור,‬
‫את יורשת הכול. את והבת שלך.‬
‫לא.‬
‫אני לא יכולה לחתום.‬
‫למה לכל הרוחות העמדת אותי במצב הזה?‬
‫פילומנה, איך לא אמרת לי את זה קודם?‬
‫אמרתי לך הבוקר.‬
‫לא אמרת שאת נותנת לי‬ ‫את הבית ואת הקרקעות של המשפחה.‬
‫אני לא שייכת לכאן.‬
‫זה גם בשביל הנכדה שלי.‬
‫איימי! נונציו זקוק לעזרתך!‬
‫תקשיב, אתה חייב לחתום ולהצהיר שזו אשמתך.‬
‫זו אשמתך. תחתום.‬
‫ראש העירייה לא מדבר אנגלית.‬
‫אתה התנגשת בי, אדוני.‬
‫סוף סוף,‬ ‫מישהי שיכולה להסביר לו איך נוהגים פה.‬
‫הוא לא הסתכל והתנגש באוטו שלי.‬
‫תסבירי לו, בבקשה.‬
‫פשוט תחתום.‬
‫תן לי לדבר איתו.‬ ‫-בסדר, תדברי.‬
‫היי, אני איימי.‬ ‫-היי.‬
‫תגידי לו שיזיז את האוטו שלו,‬ ‫אחרת אזעיק משטרה.‬
‫אני חייב להגיד‬ ‫שהאי הזה יפהפה, אבל בלתי נסבל.‬
‫הוא התנגש באוטו שלי.‬
‫הוא ראש העירייה.‬
‫אין שום סיכוי שבעולם‬
‫שהוא יודה באשמתו מול כל האנשים האלה.‬
‫במקומך, הייתי נכנסת לאוטו ועוזבת‬ ‫לפני שהוא יזעיק את השוטרים.‬
‫סביר שיש לו דודן במשטרה.‬
‫בסדר. ואיך את יודעת את זה?‬
‫כדאי שתלך.‬
‫תודה רבה.‬
‫תמסור ד"ש לקורנוול ממני!‬
‫עדשים.‬
‫מהאדמה שלי.‬
‫לאות תודה על שעזרת לבן שלי, נונציו.‬
‫צדקתי, כן או לא?‬
‫אני ראש העירייה האהוב שלכם, כן או לא?‬
‫אימא!‬
‫זה דון מטאו, אימא!‬
‫מי נתן לך את זה?‬
‫אימא של נונציו. לא יכולתי לסרב.‬
‫יופי. אז הגנת על נונציו.‬
‫תקשיבי, אני מצטערת על מה שהיה קודם,‬ ‫עורך הדין והקרקעות…‬
‫איימי, יש לנו פה פתגם.‬
‫"בית עד כלות הצורך וקרקע עד כלות האופק."‬
‫אני צריכה לנקות את העדשים האלה.‬
‫אפשר לסיים לדבר, בבקשה?‬
‫לא אהיה כמו האלמנה "עדשים מלוכלכות".‬
‫בעלה איבד שן‬ ‫כי היא לא ניקתה את העדשים כמו שצריך.‬
‫אז את לא עונה?‬
‫איימי…‬
‫זרים באים והולכים,‬ ‫אבל אנחנו נשארים פה, אנחנו מגינים על שלנו.‬
‫כמו שעשית היום.‬
‫את משלנו.‬
‫בין שאת יודעת את זה ובין שלא. ככה זה.‬
‫פילומנה הלכה לכנסייה. היא מחכה לך.‬
‫אנחנו נשגיח על אידליה.‬
‫לכי, היא מחכה.‬
‫בשם המדונה הקדושה,‬ ‫קחי את זה כדי לכסות את הכתפיים.‬
‫התפללתי אליה כשאת ולינו התחתנתם.‬
‫והתפללתי אליה כשהבן שלי גסס.‬
‫היום אני מתפללת אליה שוב.‬
‫אחרי כל מה שקרה,‬
‫אני יודעת שאולי תרצי לעזוב עכשיו‬
‫ולא לחזור לעולם.‬
‫אבל אני מתפללת ומקווה‬
‫שתרצי לבנות משהו איתי עכשיו.‬
‫אני רוצה שתחזרי.‬
‫ושקסטלאונה תהיה כמו בית בשבילך.‬
‫כמובן,‬
‫רק אם את רוצה.‬
‫פילומנה, אני לא בטוחה ש…‬
‫הייתי חייבת להוריד את זה מהלב.‬
‫אז…‬
‫תחשבי על זה.‬
‫זה לא הוגן. הרגליים שלך ארוכות משלי.‬ ‫אני לא רוצה ללכת יותר.‬
‫בסדר, תעלי. אני אתן לך טרמפ.‬
‫יופי.‬
‫הגענו.‬
‫תסתכלי. מעבר לעצים האלה…‬
‫אפשר לראות את הים התיכון.‬
‫זה מקום טוב לבוא אליו כשכואב לך בלב.‬
‫לכן הבאתי אותך לכאן.‬
‫היי.‬
‫גם אני מתגעגעת אליו.‬
‫זה כואב, אימא.‬
‫אני יודעת.‬
‫אהבה גדולה כמו האהבה של באבו אלינו‬ ‫לעולם לא נעלמת.‬
‫הוא עדיין איתנו.‬
‫איך את יודעת?‬
‫טוב, כי אני רואה בך‬ ‫את כל החלקים הטובים שלו.‬
‫אוי, אידליה שלי.‬
‫אני כאן.‬
‫אימא?‬
‫אם אני לא נראית כמו באבו,‬ ‫אני עדיין איטלקית?‬
‫את בהחלט איטלקית, כי המראה לא חשוב.‬
‫מה שחשוב זה משפחה,‬ ‫ומשפחה היא האנשים שאת בוחרת לאהוב.‬
‫מה יקרה לי אם תמותי?‬
‫כל בני האדם מתים בסופו של דבר.‬
‫אפילו אני?‬
‫אפילו את.‬
‫אבל רק בעוד הרבה מאוד זמן.‬
‫ואימא שלך בריאה, ואני חזקה.‬
‫סחבתי אותך במורד הגבעה התלולה הזאת, נכון?‬
‫אבל גם אם זה ישתנה,‬ ‫יש לך אנשים שאוהבים אותך‬
‫ויטפלו בך היטב.‬
‫בואי.‬
‫שלום. אני אנטוניו.‬
‫מצאת את נחלת אורטלנו?‬
‫סבא של לינו שתל את העצים האלה.‬
‫מה?‬
‫כשהיינו ילדים,‬
‫לינו חרט את שמו על הבאר ליד עץ האפרסק.‬
‫הכרת את אבא שלי?‬
‫שיחקנו כדורגל יחד,‬ ‫אפילו כשללינו לא היו נעליים מתאימות.‬
‫טונינו!‬
‫אבא שלך בטח אמר לך לקרוא לי ככה.‬ ‫כן, אני טונינו.‬
‫תזמיני את המשפחה שלך לקסטלאונה בשבוע הבא.‬
‫לכבוד יום ההולדת שלך.‬
‫לפה?‬ ‫-כן, לפה.‬
‫תזמיני אותם לתהלוכה.‬ ‫תגידי להם שהם מוזמנים להתארח אצלי.‬
‫מי זאת אנה הקדושה?‬
‫האם של מריה.‬
‫היא אם כל האימהות.‬
‫יום החג שלה יוצא בדיוק ביום ההולדת שלך.‬
‫היא הקדושה המגינה של האלמנות והמטיילים.‬
‫את לא רצינית.‬
‫בדרך כלל לא מגיעים אלינו הרבה אורחים.‬ ‫אני מקווה שיהיה נוח למשפחה שלך פה.‬
‫אבא שלי גדל בכפר של 300 איש.‬
‫הדמיון בין מזרח טקסס וקסטלאונה‬ ‫גדול משנדמה לך.‬
‫- קסטלאונה -‬
‫לא נעצו בי ככה מבטים‬
‫מאז שעצרתי להשתמש בשירותים‬ ‫בתחנת דלק באלבמה.‬
‫ברוכים הבאים לקסטלאונה.‬
‫ברוכים הבאים!‬
‫תעזרו להם עם המזוודות.‬
‫היי!‬
‫היי.‬ ‫-היי!‬
‫דודה זורה!‬
‫עשית את זה, אחותי.‬
‫אני רוצה להכין לכם ארוחה‬
‫מסורתית ובלתי נשכחת.‬
‫תתרגמי.‬
‫היא תכין לכם‬ ‫את הארוחה הכי טובה שתאכלו בחיים.‬
‫נשמע טוב, כי התינוק יתחיל להתעצבן‬ ‫אם לא אוכל משהו בקרוב.‬
‫אני מוכן.‬
‫בואי נכין קפונטה.‬
‫המתכון של לינו.‬
‫קראת לה "אימא".‬
‫היא בת מזל. יש לה שלוש אימהות עכשיו.‬
‫הן ילמדו אותי להיות האימא הכי טובה בשבילך.‬
‫בסדר, איך אפשר לעזור?‬
‫אני מבינה בירקות.‬
‫הזנים האלה יפהפיים.‬
‫ואני אעזור ואנשנש על הדרך.‬
‫במה מתחילים?‬
‫דבר ראשון, חום.‬
‫בצלים הם חריפים, חיוניים,‬
‫אבל עליכם להכניע אותם כדי למצוא משהו חדש.‬
‫פטרוזיליה.‬
‫לגבעולים יש יותר טעם‬ ‫כי הם קרובים יותר לאדמה.‬
‫כדי להבין שמן זית סיציליאני,‬ ‫צריך להבין את המקורות שלו.‬
‫איזון במטבח נובע מהידיעה‬ ‫מתי צריך לעדן את המרירות עם מעט מתיקות.‬
‫ולסיום,‬
‫תמיד מוסיפים אהבה.‬
‫בסדר.‬
‫החלטתי לחתום על המסמכים.‬
‫אנחנו רוצות לחזור.‬
‫אני צריכה להראות לך משהו בבית.‬
‫בסדר.‬
‫תפתחי את המגירה.‬
‫אלה הבגדים שהכנתי למקרה שאצטרך להתאשפז.‬
‫הם מספיקים לשלושה ימים ושלושה לילות,‬ ‫אז ביאג'ה לא תצטרך לעשות כביסה.‬
‫תפתחי את המגירה התחתונה.‬
‫אלה הבגדים שהכנתי ליום מותי.‬
‫למה את מספרת לי את זה?‬
‫כדי ששתי הבנות שלי ידעו איפה לחפש.‬
‫כשמגיעים לגילי,‬
‫מבינים שכולנו רק אורחים לרגע בחיים האלה.‬
‫הזקנים שלנו נהגו לומר,‬
‫"קסטלאונה היא המקום‬ ‫שבו ישו שכח את החולצה שלו".‬
‫היו כאלה שחשבו שזה אומר‬
‫שזה מקום ששווה לשכוח.‬
‫אתה בא פעם אחת ולא חוזר שוב.‬
‫אבל לדעתי זה אומר שיש חשיבות למקום הזה,‬
‫כי ישו בחר לבקר בו.‬
‫את מבינה?‬ ‫-כן.‬
‫כל הזמן הזה חשבתי‬ ‫שאני נשארת רק בשביל אידליה.‬
‫ותראי,‬
‫מצאתי את זה במקום זאת.‬
‫אני בטוחה שזה משמח מאוד את לינו.‬
‫לינו היה מתגנב הנה כדי לקרוא‬ ‫בזמן שהוא היה אמור לעבוד.‬
‫אם תרצי,‬ ‫זה יוכל להיות הסטודיו שלך כשתבקרי פה.‬
‫חדר לדברים שלך, לאומנות שלך.‬ ‫כמו שיש לך בלוס אנג'לס.‬
‫אני יודעת שזה חשוב לך.‬
‫את יוצרת דברים נהדרים. ראיתי את זה.‬
‫כמו הבן שלך.‬
‫כן.‬
‫הייתם כמו שני מזלגות שאוכלים מאותה צלחת.‬
‫- תחי אנה הקדושה -‬
‫תודה שהובלת אותי לכאן.‬
‫אתה בבית.‬