‎UN SERIAL NETFLIX
‎Respiră!
‎Mami!
‎Trebuie să mănânci.
‎Du-te la Zora să-ți citească o poveste!
‎Nu!
‎- Idalia… te rog. ‎- Nu…
‎Mă lași un pic cu mami, te rog?
‎Nu acum, Zora.
‎Nu acum.
‎Bine.
‎Păi… o să mă întorc.
‎Într-o…
‎săptămână?
‎Poate o lună.
‎Sau când termină Idalia liceul?
‎Glumești sau ce puii mei?
‎Fiica mea și-a pierdut tatăl.
‎Soțul tău nu a murit.
‎- E acasă, bine-mersi. ‎- Și eu nu sunt cu el acum, nu?
‎Sunt aici.
‎Ce vrei să-ți răspund? Ce?
‎Nu-mi țin doliul pe orarul tău.
‎Poți să pleci.
‎Habar nu am prin ce treci acum.
‎Dar un lucru e clar. Nu doar Lino s-a dus.
‎Pur și simplu vedem ‎cum dispari de sub ochii noștri.
‎Mama și Maxine pierd o fiică, ‎eu pierd o soră,
‎iar Idalia, o mamă.
‎Nu e corect să-ți cer să-ți revii, ‎dar fetița aia are nevoie de tine.
‎Cenușa, Amy.
‎Nu pot.
‎Nu pot, Zora.
‎Nu o mai pot ține în portbagaj ‎încă două săptămâni.
‎O aduc și nu trebuie să faci nimic.
‎Nu pot să mă țin de promisiunea ‎pe care i-am făcut-o lui Lino!
‎Nu pot să mă ridic din pat.
‎Nu pot să-l duc înapoi în Sicilia!
‎Nu-mi cere asta fiindcă nu pot!
‎Nu pot!
‎Te rog, Zora.
‎Bine.
‎Am o curiozitate.
‎Dar să nu te înfurii, bine?
‎Ce e?
‎Zi-mi că te-ai spălat ‎de când a fost înmormântarea!
‎Ce?
‎Trebuie… să te speli naibii.
‎Vrei să spui că put?
‎Put.
‎Puți.
‎Dar, dacă poți ‎să-ți miroși propria putoare…
‎înseamnă că ești în viață.
‎Știu.
‎O să fie bine.
‎O să-l aduc în casă.
‎Bine.
‎Zi-mi ce să fac!
‎SICILIA
‎Ajungem imediat.
‎Babbo ‎s-ar bucura că îi cunoști familia.
‎Idalia, micuța mea!
‎Mătușă Biagia!
‎Salut, scumpa mea Idalia!
‎Unde e Lino?
‎Stai aici! Lângă mine, cu copila.
‎Mami, ce se întâmplă?
‎Nu știu.
‎Biagia, Idalia e obosită.
‎Mama v-a pregătit o cameră la etaj.
‎O să locuim aici?
‎Nu, scumpo.
‎Nu.
‎Îl îngropăm pe‎ babbo, ‎apoi mergem în California.
‎Îl îngropăm?
‎Da, iubire.
‎L-am adus la cimitirul de aici.
‎Ai uitat?
‎Îl lăsăm aici?
‎Eu și tatăl așa am stabilit.
‎Mie nu mi-a spus.
‎Toți își amintesc că e soțul tău, ‎dar nimeni nu-și amintește că e tatăl meu.
‎Eu aveam zece ani când a murit tata.
‎Am fost tristă, ‎căci nu mai puteam să-l văd.
‎Dar am învățat ‎să-mi folosesc închipuirea și inima.
‎Scumpa mea.
‎Chiar dacă tatăl tău nu mai e, ‎eu încă îl văd.
‎Încă îl simt. Aici.
‎Și mâncarea bună pe care ți-o pregătea?
‎O să o facem împreună. Noi două.
‎Și când o să fii o bunică bătrână ca mine, ‎ba chiar mai bătrână,
‎o să o înveți pe nepoata ta.
‎Și când ea o să fie ‎într-o bucătărie ca asta,
‎o să ne vadă pe tine, ‎pe mine și pe tăticul tău.
‎E prea mult pentru ea.
‎Santina, vara mea, are grijă de copii.
‎Unde e Idalia?
‎Înăuntru, vă așteaptă.
‎Cu ce pot să te ajut?
‎Cu nimic. Numai eu gătesc aici. Stai jos!
‎Copila?
‎Doarme.
‎Te înțeleg, Amy.
‎Când Giacomo a murit…
‎am simțit o oboseală, ‎de parcă oasele îmi erau de plumb.
‎Așa s-a simțit și mama…
‎când a murit tata.
‎Cunosc durerea asta, ‎căci am simțit-o și eu.
‎Tu o simți de două ori mai tare, ‎căci o simți și pe a fetei.
‎Mănâncă!
‎Uite cine s-a trezit! Salut!
‎Pot să mă joc cu verișoarele?
‎Da. Dar, prima dată, ‎trebuie să te îmbraci.
‎Și să o saluți frumos pe bunica ta.
‎Hai aici! Mănâncă!
‎Trebuie să mănânci tot, ‎ca să te faci mare.
‎În sat se spune că nu porți doliu. ‎E adevărat.
‎Santina!
‎Ce te apucă?
‎Să nu răspunzi!
‎Am zis că a purtat doliu ‎când a murit Linuzzo.
‎E adevărat, nu?
‎Măcar o zi, nu?
‎Când te întorci? ‎Rămâneți de Sfânta Ana, nu?
‎Nu am plănuit…
‎Sigur că fetiței îi prinde bine ‎aerul curat și familia.
‎Lui Lino îi plăcea nespus ‎alaiul de Sfânta Ana.
‎Merg să mă plimb.
‎Așa faci mereu.
‎- Vin imediat, bine? ‎- Da.
‎Zora, răspunde sau sună-mă! ‎E mai greu decât credeam.
‎- Bună seara, consăteni! ‎- Bună!
‎Condoleanțe, ‎signora.
‎Să mă prezint! ‎Nunzio, primarul din Castelleone.
‎L-am cunoscut pe soțul dumitale.
‎Odihnească-se în pace!
‎Americană?
‎Poate că nu știți,
‎dar vreau să construiesc un heliport ‎și terenuri de tenis în sătucul nostru.
‎Avem nevoie de inovație ‎și agrement, ca în America.
‎Pentru 300 de locuitori?
‎Pentru 513. Doi nou-născuți anul trecut.
‎Anul ăsta, încă unul și doar 15 decese.
‎Mi-a părut bine!
‎Mario! Uite!
‎Are pielea închisă, dar e drăguță.
‎Ea iese din baruri ‎când soțul ei abia a intrat în cimitir.
‎Biata Filomena!
‎De ziua ta? Ce e un „alai”?
‎Cred că e ca un festival local.
‎Ca zilele orașului ‎la care ne ducea bunica Evelyn?
‎Dar tema e o sfântă ‎și nu sunt mascote gonflabile, bănuiesc.
‎Dar să îmi petrec aici ‎prima zi de naștere fără el?
‎Nu-mi dau seama dacă chiar mă vrea aici. ‎Poate o vrea doar pe nepoata ei.
‎Tu ce vrei?
‎Îl vreau pe Lino înapoi.
‎Gând irațional!
‎Nu face pe terapeuta!
‎Nu pot să o dezamăgesc iar.
‎O să o dezamăgești. ‎Ai pornit pe un drum nou de una singură.
‎O să dai de hârtoape. ‎Chiar ar fi oribil dacă ai rămâne?
‎- Unde ai fost? ‎- Poftim?
‎Du-te și fă duș! Repede!
‎Cât ești aici, ‎trebuie să mergi la acești oameni.
‎Aici sunt numele lor, unde locuiesc ‎și ordinea în care trebuie să-i vizitezi.
‎Nu, Filomena. Nu pot să citesc asta.
‎De ce?
‎Pentru că nu înțeleg. ‎E în siciliană. Ce scrie?
‎„Franco, lângă fântână, casa cu ușă roșie.
‎Tuccio, lângă barul unde stau dubele.
‎Bătrâna Pina, lângă cimitir.”
‎Și adresele?
‎Ce adrese? Acum ți-am zis unde sunt toți.
‎Trebuie să mergi azi.
‎Giacomo mi-a zis ‎că pâinea e rea în America.
‎Și că e plin de roade în pomi, ‎de pică și lumea le calcă-n picioare.
‎- Mănâncă! ‎- Nu, mulțumesc!
‎Ce e?
‎Ce ți-am zis? Prea multe prăjituri!
‎Nu se simte bine. Hai aici!
‎Nu mi se pare că e bine. Nu, ar fi bine…
‎Ar fi bine să o ducem la doctor.
‎Nu e nevoie.
‎- Hai să mergem! ‎- Santina…
‎Hai, fuguța!
‎Copila nu e bine. Mergem la doctor.
‎- Dar e bine. ‎- Ba nu e.
‎Nu e nevoie, Santina.
‎Doctorul e cel mai bogat om de aici ‎și nimeni n-a văzut ce are în casă.
‎Ne poți spune tu.
‎Vreau să știu că e bine copila. ‎Decât să avem regrete, mai bine așa!
‎Am auzit că este un pian frumos înăuntru.
‎Și că bea cafea dintr-o ceașcă de aur.
‎Doctorul trebuie să te invite la o cafea.
‎E soția lui Lino și e americană.
‎Nu te poate lăsa afară. ‎Asta e șansa noastră.
‎Apoi ne povestești totul.
‎Du-te! Te aștept aici.
‎Du-te!
‎Pun rămășag pe pensia mea de văduvă
‎că ea și americana ‎nu o să fie pe pace în veci pururea.
‎Adică fiul ei se însoară ‎și ea, mama, nu merge la nunta lui?
‎Cum să uiți așa ceva?
‎Soția mea a făcut ceai de mușețel. ‎O să-i priască.
‎Aveți poză cu tata.
‎Da, e tatăl tău.
‎Am fost în Florența odată
‎și am luat cina ‎în restaurantul în care lucra.
‎Era în al nouălea cer.
‎Apoi, când am aflat că e bolnav,
‎m-am rugat des pentru el.
‎E de-al nostru.
‎Lino era special.
‎Era bun…
‎sufletist…
‎Ce a pățit?
‎E copleșită de frumusețea casei.
‎Câte candelabre avea? Spuneți-ne!
‎Eu am văzut doar trei.
‎Dar eu am văzut opt și toate erau de aur.
‎Idalia, scumpo! Lasă bârfa! Hai!
‎Mereu e așa.
‎De ce îți place vinul? ‎Eu niciodată nu beau.
‎Poftim!
‎Gustă!
‎Să nu vadă nimeni.
‎Te-ai descurcat azi.
‎Femeia care stătea ‎în fața casei doctorului, cu Santina…
‎Care? Anna „degete-încrucișate”? ‎Sau Pina cu ochelarii?
‎„Degete-încrucișate”? Am auzit bine?
‎Îi spunem așa ‎fiindcă se plânge că o dor picioarele,
‎dar mereu poartă pantofi tinerești.
‎Odată și-a făcut pedichiura în Palermo.
‎De parcă oja ar salva-o.
‎Așadar… îți place să bârfești?
‎Amore…
‎Ți-am pregătit ceva.
‎Trebuie să te îmbraci.
‎Azi mergi cu Biagia să semnezi hârtii.
‎- Te-am tot strigat. ‎- Ce?
‎E vorba despre proprietăți. ‎Mergi la notar.
‎Ai programare în dimineața asta.
‎Trebuie să semnezi aici, aici și aici.
‎Signora,‎ ca soție a primului născut,
‎dumneata și fiica moșteniți tot.
‎Nu.
‎Nu pot să semnez.
‎De ce naiba m-ai pus în situația aia?
‎De ce nu mi-ai spus dinainte ‎cum stă treaba?
‎Ți-am zis azi-dimineață.
‎Nu ai zis că îmi dai mie ‎casa familiei tale și pământurile.
‎Locul meu nu e aici.
‎Sunt și ale nepoatei mele.
‎Amy! Nunzio îți cere ajutorul!
‎Trebuie să semnezi ‎și să recunoști că e vina ta. Semnează!
‎Primarul nu vorbește engleză.
‎Mi-ați lovit mașina.
‎În sfârșit! Cineva care îi poate spune ‎cum conducem noi aici.
‎Nu a fost atent și mi-a lovit mașina.
‎- Fă-l să înțeleagă, te rog! ‎- Da. Semnează!
‎- Vorbesc eu cu el. ‎- Da, vorbește!
‎- Salut! Eu sunt Amy. ‎- Salut!
‎Spune-i că o să chem carabinierii ‎dacă nu mută mașina!
‎Da, trebuie să recunosc ‎că insula e superbă, dar insuportabilă.
‎Mi-a bușit mașina.
‎El e primarul.
‎Sub nicio formă și niciodată,
‎nu o să-și recunoască public vina.
‎În locul tău, m-aș sui la volan ‎înainte să cheme carabinierii,
‎care sigur sunt verii lui.
‎Bine, dar de unde știi?
‎Mai bine pleci.
‎Mulțumesc mult.
‎Salutări Cornwallului!
‎Linte.
‎Din răsadurile mele.
‎Mulțumesc că l-ai ajutat ‎pe fiul meu, Nunzio!
‎Bine am zis?
‎Cine e primarul vostru drag?
‎Mamă!
‎E Don Matteo, mamă!
‎Cine ți-a dat aia?
‎Mama lui Nunzio. Nu am putut să refuz.
‎Bun. Deci ai făcut tabără cu Nunzio.
‎Îmi pare rău pentru mai devreme, ‎pentru situația cu notarul și averea…
‎Amy, noi avem o vorbă aici.
‎„Casă cât ai nevoie, ‎pământ cât poți să vezi cu ochii.”
‎Trebuie să spăl lintea.
‎Putem încheia discuția, te rog?
‎Nu vreau să ajung ‎ca văduva cu linte murdară.
‎Soțul ei și-a pierdut un dinte ‎pentru că nu a spălat-o bine.
‎Deci nu răspunzi?
‎Amy…
‎Unii vin și pleacă, ‎dar noi rămânem și apărăm ce-i al nostru.
‎Cum ai făcut tu azi. Ești de-a noastră.
‎Fie că știi, fie că nu. Așa e scris.
‎Filomena a mers la biserică. Te așteaptă.
‎Avem noi grijă de Idalia.
‎Du-te! Te așteaptă.
‎Sfântă Precista! ‎Acoperă-ți umerii cu asta!
‎M-am rugat la ea ‎când tu și Lino v-ați căsătorit.
‎M-am rugat la ea ‎când fiul meu era pe moarte.
‎Azi mă rog iar la ea.
‎După câte s-au întâmplat…
‎știu că tu ai vrea să pleci…
‎și să nu te mai întorci.
‎Dar mă rog și sper…
‎că o să vrei să clădești ceva cu mine.
‎Vreau să te întorci.
‎Și vreau să te simți acasă în Castelleone.
‎Sigur…
‎numai dacă vrei.
‎Filomena, nu știu…
‎Am spus ce am avut de spus.
‎Tu…
‎gândește-te!
‎Nu e corect. Tu ai picioare mai lungi. ‎Nu mai vreau să merg pe jos.
‎Bine. Hai sus! Te duc eu.
‎Așa!
‎Aici e!
‎Uită-te printre copacii ăia!
‎Poți să vezi Marea Mediterană.
‎Aici e de venit când te doare inima.
‎De-aia te-am adus aici.
‎- Și mie mi-e dor de el. ‎- Mă doare, mami.
‎Știu.
‎Dragostea pe care ne-o purta ‎babbo ‎e prea mare ca să dispară.
‎- El încă e cu noi. ‎- De unde știi?
‎Pentru că văd în tine ‎tot ce avea el mai bun.
‎Idalia mea dragă!
‎- Sunt aici. ‎- Mami?
‎Dacă nu semăn cu ‎babbo,‎ sunt italiană?
‎Ești o italiană adevărată, ‎pentru că nu înfățișarea contează.
‎Ci familia, iar familia ‎sunt cei pe care alegi să-i iubești.
‎Ce o să pățesc dacă mori tu?
‎A fi om înseamnă ‎și că o să murim într-o zi.
‎Chiar și eu?
‎Chiar și tu. ‎Dar mai este mult până atunci.
‎Și mama ta e sănătoasă și în forță.
‎Altfel cum aș fi putut să te duc pe deal?
‎Dar, chiar dacă asta s-ar schimba, ‎mulți oameni te iubesc
‎și o să aibă grijă de tine.
‎Hai!
‎Bună! Eu sunt Antonio.
‎Ai găsit pământurile lui Ortolano?
‎Bunicul lui Lino a plantat copacii ăia.
‎Ce?
‎Când eram mici,
‎Lino și-a scrijelit numele ‎pe fântâna de lângă piersicul ăla.
‎L-ai cunoscut pe tata?
‎Am jucat fotbal împreună, ‎chiar dacă el nu avea pantofi buni.
‎Tonino!
‎Așa te-a învățat tatăl tău să-mi spui. ‎Da, eu sunt Tonino.
‎Cheamă-ți familia în Castelleone! ‎Săptămâna viitoare.
‎De ziua ta.
‎- Aici? ‎- Da, aici.
‎Cheamă-i de Sfânta Ana! ‎Spune-le că sunt bineveniți în casa mea!
‎Doamne…
‎Dar cine e Sfânta Ana?
‎Mama Fecioarei. Mama tuturor mamelor.
‎Sărbătoarea ei pică ‎în aceeași dată cu ziua ta de naștere.
‎E sfânta ocrotitoare ‎a văduvelor și a călătorilor.
‎Pe bune?
‎Nu prea avem musafiri. ‎Sper să le placă alor tăi.
‎Tata a crescut într-un sat ‎cu 300 de oameni.
‎Nu o să-ți vină să crezi cât se aseamănă ‎Texasul de Est și Castelleone.
‎Nu s-a mai holbat lumea la mine
‎de când am mers ‎la o toaletă publică în Alabama.
‎Bun venit în Castelleone!
‎Bun venit!
‎Ajută-i cu bagajele!
‎Salut!
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Tușică Zora!
‎Ai reușit!
‎Vreau să vă fac ceva de mâncare.
‎Tradițional și de neuitat.
‎Tradu!
‎Vă pregătește ‎cea mai bună mâncare din viața voastră.
‎Sună bine, căci imediat scot fum ‎dacă nu mănânc ceva.
‎Sunt pregătit.
‎Să facem ‎caponata!
‎Rețeta lui Lino.
‎Ai zis că e mama ta.
‎E norocoasă, acum are trei mame.
‎Care mă învață ‎cum să fiu cea mai bună mamă pentru tine.
‎Bine? Cum pot să te ajut?
‎Ei bine, la legume mă pricep. ‎Varietățile astea sunt minunate.
‎Eu vă ajut ciugulind una alta pe parcurs.
‎Cu ce începem?
‎Prima dată, ne trebuie foc.
‎Ceapa e înțepătoare, dar esențială.
‎Trebuie să o astâmperi ‎ca să îi descoperi aroma.
‎Pătrunjel. Cozile sunt mai aromatice ‎fiindcă sunt mai aproape de sol.
‎Uleiul de măsline sicilian ‎nu poate fi înțeles departe de vatră.
‎În bucătărie, echilibrul se creează
‎când domolești amarul cu ceva dulce.
‎La final…
‎presari iubire.
‎Bun.
‎Am hotărât să semnez actele.
‎Vrem să ne întoarcem.
‎Trebuie să-ți arăt ceva în casă.
‎Bine.
‎Deschide sertarul!
‎Dacă merg la spital, astea mi-s hainele.
‎Îmi ajung trei zile și trei nopți, ‎deci Biagia nu o să aibă de spălat.
‎Deschide-l pe cel de jos!
‎Cu astea mă înmormântezi.
‎De ce îmi spui mie astea?
‎Ca să știe fiicele mele unde să caute.
‎La vârsta mea…
‎începi să înțelegi ‎că în viața ești musafir.
‎Aici, bătrânii spuneau
‎că în Castelleone și-a uitat Iisus cămașa.
‎Unii au tâlcuit…
‎că locul ăsta e bun de dat uitării.
‎Vii aici o dată, dar nu te mai întorci.
‎Dar vreau să cred ‎că satul nostru e așa de frumos
‎încât însuși Iisus ne-a căutat.
‎- Înțelegi? ‎- Da.
‎În tot timpul ăsta, ‎am crezut că stau aici pentru Idalia.
‎Și uite!
‎Am găsit asta în schimb.
‎Lino sigur e cu gura până la urechi acum.
‎Lino se furișa aici ca să citească ‎când trebuia să muncească.
‎Dacă vrei, putem să facem un atelier aici.
‎Pentru lucrurile tale, pentru arta ta. ‎Ca în Los Angeles.
‎Știu că e important pentru tine.
‎Faci lucruri frumoase. Am văzut.
‎Ca fiul tău.
‎Da.
‎Ați fost ca două furculițe ‎care se înfruptau din aceeași farfurie.
‎Da.
‎TRĂIASCĂ SFÂNTA ANA
‎Mulțumesc că m-ai adus aici!
‎Ești acasă.
‎Subtitrarea: Cătălina Vod