СЕРІАЛ NETFLIX
Дихай.
Мамо.
Тобі треба їсти.
Іди з тіткою Зорою. Вона почитає тобі казку.
Ні!
-Ідаліє. Будь ласка. -Ні.
Гей.
Залиш нас на хвилинку, гаразд?
Не зараз, Зоро.
Не зараз.
Добре.
Але я повернуся.
Через
тиждень?
Може, місяць.
Може, коли Ідалія закінчить школу?
Ти зараз жартуєш?
Моя донька щойно втратила батька.
Твій чоловік не помирав.
-Він зараз удома, Зоро. -І я зараз не з ним, так?
Я тут.
І що мені з цим робити? Га?
Я не сумую за твоїм втраченим часом.
Можеш іти.
Я, трясця, гадки не маю, що ти зараз відчуваєш.
Але я знаю одне: Ліно не єдиний покинув нас.
Ми спостерігаємо, як ти розчиняєшся в нас на очах.
Мама й Максін втрачають доньку, я втрачаю сестру,
а Ідалія втрачає матір.
І я знаю, що просити тебе зібратися не чесно, але ти потрібна доньці.
Попіл, Емі.
Я не можу.
Я не можу, Зоро.
Він не може залишатися в багажнику моєї машини ще на два тижні.
Я принесу його й ти зробиш, що потрібно.
Я маю дотриматися обіцянки, яку я дала Ліно, але я не можу!
Я не можу встати з ліжка.
Я не можу! Не можу відвезти його на Сицилію.
Не проси мене зробити це, я не можу!
Не можу!
Благаю, Зоро.
Добре.
Спитаю тебе дещо.
І я не хочу, щоб ти сердилася.
Що?
Будь ласка, скажи, що ти милася після похоронної церемонії.
Га?
Що?
Тобі треба помити дупу.
-Хочеш сказати, я смерджу? -Так.
Я смерджу.
Ти смердиш.
Але розумієш, якщо ти відчуваєш свій сморід,
ти досі жива.
Я знаю.
Усе гаразд.
Я принесу його.
Добре.
Скажи, що мені робити, любов моя.
СИЦИЛІЯ
Ми майже приїхали.
Баббо був би радий, що ти зустрінеш його сім'ю.
Ідаліє, маленька.
Бабусю.
Тітко Біаджа!
Привіт, моя дорога Ідаліє.
Де Ліно?
Сідай тут. Поруч зі мною, з дитиною.
Мамо, що відбувається?
Не знаю.
Біаджа, Ідалія втомилася.
Мама підготувала для вас кімнату нагорі.
Ми тепер тут житимемо?
Ні, сонце.
Ні.
Ми поховаємо Баббо, а потім повернемося до Каліфорнії.
Поховаємо?
Так, сонце.
Ми привезли його сюди, щоб поховати.
Пам'ятаєш?
Ми залишимо його тут?
Ми з твоїм батьком це обговорювали.
Мені він не сказав.
Гей.
Усі пам'ятають, що він твій чоловік, але ніхто не пам'ятає, що він мій батько.
Мені було десять, коли помер мій батько.
Мені було сумно, бо я більше не могла його побачити.
Але потім я навчилася користуватися своїми уявою та серцем.
Моя дорога.
Навіть пори те, що твого тата немає, я досі бачу його. Я відчуваю його. Отут.
А та смачна їжа, яку він тобі готував?
Тепер ми зможемо готувати її разом. Я і ти.
А потім, коли ти станеш бабусею, як я, навіть старшою за мене,
ти вчитимеш свою онуку.
І коли вона так само сидітиме на схожій кухні,
вона бачитиме тебе. І мене. І навіть твого тата.
Це для неї занадто.
Моя кузина Сантіна дивитиметься за дітьми.
Чао, бабусю.
Чао.
Де Ідалія?
Усередині, чекає на тебе.
Я можу якось допомогти?
Ні. Я сама працюю на кухні. Сідай.
Що там дитина?
Спить.
Дякую.
Я розумію, Емі.
Коли Джакомо помер,
я була виснажена,
відчувала тяжкість у кістках. Так само почувалася моя мама,
коли помер мій тато.
Я розумію цей біль, бо колись страждала так само.
І я знаю, що тобі у два рази болючіше. Ти терпиш за себе й за дитя.
Але ти маєш їсти.
Дивіться, хто нарешті прокинувся. Привіт.
Можна пограти з кузинами?
Так, можна. Але спершу одягнися.
А ще привітайся нормально з бабусею.
Чао, бабусю.
Чао, дитино.
Іди сюди. Поїж.
З'їж усе, щоб вирости великою-великою.
У селі кажуть, що ти не носиш чорного. Це правда.
Сантіно!
Що задумала? Не відповідай.
Але я сказала, що вона носила чорне, коли Лінуццо помер.
Це правда, так?
Хоча б на один день, так?
Коли ви повертаєтесь? Залишитесь хоча б на День Святої Анни?
Ми не планували…
Звісно. Дитина тут щаслива, на свіжому повітрі, з сім'єю.
Ліно завжди любив процесію на День Святої Анни.
Піду прогуляюся.
І завжди ти так.
-Я скоро буду. -Добре.
Зоро, підійми слухавку або передзвони. Це важче, ніж я думала.
БАР «ЦЕНТРАЛЬ»
-Добрий вечір, товариші. -Добрий вечір.
Мої співчуття, пані.
Дозвольте представитись. Я Нунціо, мер Кастеллеоне.
Я знав вашого чоловіка.
Нехай Бог упокоїть його душу.
Американка?
Ви можете й не знати,
але я планував збудувати в нашому селі вертолітний майданчик та тенісний корт.
Нам потрібні інновації та розваги, як в Америці.
Хіба тут не живе лише 300 людей?
Ні, 513. Два новонароджених минулого року. Один — цього. І лише 15 смертей.
Радий знайомству.
Маріо! Дивися!
Вона темна, але гарна.
Вона щойно поховала чоловіка, а вже ходить по барах.
Бідна Філомена.
На день народження? Що за процесія?
Якийсь міський фестиваль чи що.
Як Фестиваль вогняних мурашок, на який нас водила прабабуся?
Але зі святою. І без гігантської червоної мурашки.
Сама ідея перебування тут на свій перший день народження без нього? Зі…
Я не знаю, вона хоче, щоб я тут була, чи щоб тут була лише її онука.
А ти чого хочеш?
Повернення Ліно.
Магічне мислення.
Не вдавай із себе психолога.
Я не можу її знову розчарувати.
Ти розчаруєш її. Емі, ти починаєш життя заново.
Будуть певні перешкоди. Тобі буде дуже погано, якщо залишишся?
-Де ти була? -Що?
Прийми душ. Швидко.
Поки ти тут, маєш відвідати цих людей.
Ось імена, будинки та порядок, у якому їх відвідувати.
Ні, Філомено, я не можу. Я не можу це прочитати.
Чому ні?
Ні. Не можу. Це сицилійська. Що це означає?
«Франко, біля фонтану з червоними дверима.
Туччо, поруч з баром, перед яким стоять фургони.
Стара Піна, біля цвинтаря».
А адреси?
Кому потрібні адреси? Я щойно сказала, де вони. Іди сьогодні.
Джакомо казав, що в Америці жахливий хліб.
А на деревах стільки фруктів, що вони падають, а люди топчуться по них.
-Пригощайся. -Ні, дякую.
Що таке?
Я ж казала, що солодкого забагато.
Їй погано. Ходи сюди.
Мені вона якась слаба. Ні, краще…
Краще відвести її до лікаря.
Ні, непотрібно.
-Ходімо, уперед. -Сантіно…
Ідіть.
Дитині погано. Ми йдемо до лікаря.
-Ні, усе гаразд. -Ні.
Це ж не обов'язково, Сантіно.
Лікар — найбагатша людина в місті, і ніхто не бачив, що в нього в будинку.
Розкажи все, що бачила там.
Хочу впевнитися, що з дитиною все добре. Береженого Бог береже!
Я чула, що всередині гарне піаніно.
А ще, що він п'є каву з позолоченої чашки.
Лікар має запросити тебе на каву.
Вона дружина Ліно й американка.
І він не зможе відмовити вам. Це наш шанс.
Тоді розкажете все.
Уперед. Я чекатиму тут.
Уперед
Ставлю свою соціальну пенсію на те,
що Філомена та американка не подружаться.
У неї син одружувався, а вона не приїхала на весілля.
Як таке можна забути?
Моя дружина заварила ромашку. Так дитині полегшає.
У вас фото мого тата.
Так, це твій тато.
Колись я був у Флоренції
і вечеряв у ресторані, де він працював.
Ніколи не бачив його таким щасливим.
Коли я дізнався, що він захворів,
я часто молився за нього.
Він був одним з нас.
Ліно був особливим. Він був
добрим,
турботливим…
ЛІКАР РОНАЛЬДО МУСКАРЕЛЛА
Що сталося?
Вона вражена красою будинку.
То скільки там було люстр? Скажи.
Я бачила лише три.
Насправді я бачила вісім, і всі вони були зроблені з золота.
Ідаліє, сонце. Не пліткуй. Ходімо.
Чао.
Завжди все те саме.
Що тобі подобається у вині? Я ще не пила.
Ось.
Спробуйте.
Щоб ніхто не бачив.
Ти сьогодні молодець.
Жінка, що чекала біля будинку лікаря з Сантіною…
Яка? Анна-Перехресні пальці? Чи Піна? Та, що з окулярами?
Перехресні пальці? Ви щойно це сказали?
Ми називаємо її «перехресні пальці», бо вона завжди скаржиться на ноги,
але носить те ж взуття, що й молоді жінки.
Одного разу їй навіть зробили педикюр у Палермо.
Ніби фарбування нігтів виправить усі проблеми.
То ви все ж пліткуєте?
Любов моя.
У мене для тебе дещо є.
Одягнися.
Підеш сьогодні з Біаджею підписувати документи.
-Я дзвонила кілька разів. -Що?
Це щодо будинку. Сходи до нотаріуса.
У тебе з ним зустріч вранці.
Вам треба підписати тут, тут і тут.
Пані, ви, як дружина старшого сина,
а також ваша донька, є спадкоємцями.
Ні.
Я не можу підписати.
Якого біса ви поставили мене в таке становище?
Філомено, чому ви не сказали про таке наперед?
Я казала тобі вранці.
Ви не казали, що віддаєте мені будинок і землю своєї сім'ї.
Мені тут не місце.
Це ще для моєї онуки.
Емі! Нунціо потрібна ваша допомога.
Слухай, ти це підпишеш і визнаєш, що це твоя провина. Підписуй.
Мер не знає англійської.
Ви в'їхали в мене.
Нарешті хтось, хто пояснить, як ми тут їздимо.
Він не дивився і врізався в мою машину.
-Поясни йому, будь ласка. -Так. Підпиши.
-Я поговорю з ним. -Так. Уперед.
-Привіт, я Емі. -Привіт.
Скажи йому, що якщо він не забере машину, я викличу поліцію.
Мушу визнати, це чудовий острів, але він також нестерпний.
Він врізався в мою машину.
Він тут мер.
Він ніколи, ні за яких обставин
не визнає провину перед усіма цими людьми.
На вашому місці я б сіла й поїхала, поки він не викликав поліцію,
де, певно, працює його кузен.
Точно, а звідки ви це знаєте?
Краще їдьте.
Красно дякую.
Передайте привіт Корнуоллу!
Сочевиця.
Вона з мого городу.
Це за допомогу моєму сину, Нунціо.
Дякую.
Я ж мав рацію?
Так.
Я ваш улюблений мер, так?
Мамо!
Це Дон Маттео, мамо!
Хто дав тобі це?
Матір Нунціо. Я не могла відмовити.
Добре. То ти заступилася за Нунціо.
Слухайте, мені шкода, що так вийшло з юристом та землею…
Емі, у нас є приказка:
«Дім, поки там потрібно бути, земля, де вітер можеш почути».
Мені треба почистити сочевицю.
Можемо закінчити розмову, будь ласка?
Я не можу бути як Вдова-Брудна Сочевиця.
Її чоловік втратив зуба через те, що вона її добре не почистила.
То ви не відповісте?
Емі…
Інші тут приходять і йдуть, а ми залишаємося й захищаємо своє.
Як ти сьогодні. Ти одна з нас.
Знаєш ти це чи ні. Так заведено.
Філомена пішла до церкви. Вона чекає на тебе.
Ми наглянемо за Ідалією.
Іди, вона чекає.
Боже мій, накрий свої плечі.
Я молилася їй, коли ти виходила заміж за Ліно.
І я молилася їй, коли мій син помирав.
Сьогодні я знову молюся їй.
Після всього, що сталося,
тепер я знаю, що тобі варто їхати
І ніколи не повертатися.
Але я молюся і сподіваюся,
що ти хочеш налагодити зі мною стосунки.
Повертайся.
І нехай Кастеллеоне стане для тебе домом.
Звісно,
якщо ти цього хочеш.
Філомено, я не впевнена…
Я мала висловити свою думку.
Тож…
подумай про це.
Це нечесно. Твої ноги довші за мої. Я не хочу більше йти.
Добре. Застрибуй. Я тебе підвезу.
Ось так.
Поглянь, за цими деревами.
Видно Середземне море.
Сюди добре приходити, коли болить серце.
Тому я привела тебе сюди.
Гей.
Я теж за ним сумую.
Мені боляче, мамо.
Я знаю.
Настільки сильна любов, як любов Баббо до нас, просто так не зникає.
Він досі з нами.
Звідки ти знаєш?
Ну, бо я бачу найкращі його риси в тобі.
О, моя Ідаліє.
Я з тобою.
-Мамо? -Так?
Якщо я не схожа на Баббо, я все ще італійка?
Ти ще і яка італійка, адже річ не в зовнішньому вигляді.
Річ у сім'ї, а сім'я — це ті, кого ти вирішила любити.
Що буде зі мною, якщо ти помреш?
Мій скарбе.
Бути людиною — означає колись померти.
Я теж помру?
І ти теж. Але ще дуже й дуже не скоро.
А твоя мама здорова та сильна.
Інакше я б не змогла знести тебе зі схилу.
Але навіть якщо це зміниться, у тебе є люди, що люблять тебе
і добре про тебе подбають.
Ходімо.
Привіт. Я Антоніо.
Ви знайшли землю Ортолано?
Дід Ліно посадив ті дерева.
Що?
Коли ми були маленькими,
Ліно написав своє ім'я на криниці біля персикового дерева.
Ви знали мого тата?
Ми грали разом у футбол, навіть коли в Ліно не було бутсів.
-Тоніно! -Тоніно!
Твій тато, певно, казав називати мене так. Так, я Тоніно.
Нехай твоя сім'я приїжджає наступного тижня в Кастеллеоне.
На день народження.
-Сюди? -Так, сюди.
Запроси їх на процесію. Скажи, що їм раді в моєму будинку.
Боже мій.
Перепрошую.
А хто така Свята Анна?
Матір Діви Марії. Вона мати всіх матерів.
День Святої Анни випадає на день твого народження.
Вона свята-покровителька усіх вдів та тих, хто подорожує.
Ви жартуєте.
У нас рідко бувають гості. Сподіваюсь, твоїм батькам підійде.
Мій тато виріс у селі з населенням 300 осіб.
У Східного Техасу та Кастеллеоне більше спільного, ніж ти думаєш.
КАСТЕЛЛЕОНЕ
На мене так не витріщалися
відколи я якось пішла в туалет на заправці в Алабамі.
Вітаю в Кастеллоне.
Вітаю!
Допоможіть їм з речами.
Привіт!
-Привіт. -Привіт!
Тітко Зоро!
Ласкаво просимо.
Ти це зробила.
Я хочу приготувати вам усім традиційну
та незабутню страву.
Переклади.
Вона приготує вам найкращу страву, яку ви куштували.
Звучить добре, бо якщо мене не нагодують, я почну не слухатися.
Ну, я готовий.
Зробімо капонату.
За рецептом Ліно.
Дякую, мамо.
Ти назвала її мамою.
Їй пощастило мати трьох мам.
Які навчать мене, як стати для тебе найкращою мамою.
Добре? Чим я можу допомогти?
Ну, я точно розбираюся в овочах. Їх розмаїття прекрасне.
А я допоможу вам їсти.
З чого почнемо?
Спершу розпалюємо газ.
Цибуля пряна, важлива,
але щоб знайти щось нове, треба, щоб вона добре розм'якла.
Петрушка. Стебельця мають сильніший смак, бо ростуть ближче до землі.
Сицилійську оливову олію не зрозуміти без знань про її походження.
На кухні баланс будується від того,
коли треба поєднати щось гірке з трошки солодким.
І, на завершення,
завжди додавайте любов.
Гаразд.
Я вирішила підписати документи.
Ми хочемо повернутися.
Я маю тобі дещо показати в будинку.
Добре.
Відкрий шухляду.
Якщо мене покладуть у лікарню, це мої речі.
Цього вистачить на три дні й ночі, щоб Біаджа не хвилювалася за прання.
Відкрий нижню.
Це речі для моїх похоронів.
Навіщо ви мені це кажете?
Щоб обидві мої доньки знали, де все шукати.
Коли доживеш до мого віку,
ти зрозумієш, що життя пролітає у всіх.
У нас старі люди казали:
«Кастеллеоне — це місце, де Ісус забув сорочку».
Дехто казав, це означає,
що це місце варте того, щоб його забути.
Ти буваєш тут один раз і вже не повертаєшся.
Але мені хочеться вірити, що це означає, що наше місто варте того,
щоб тут побував Ісус.
-Розумієш? -Так.
Увесь час я думала, що залишаюсь тут заради Ідалії.
І погляньте,
що я знайшла натомість.
Ліно точно радіє з цього.
Ліно частенько тікав сюди почитати, коли мав працювати.
Якщо хочеш, можемо зробити тут твою студію, коли повернешся.
Для твоїх речей, мистецтва. Для того, що ти робила в Лос-Анджелесі.
Я знаю, що це важливо для тебе.
Ти робиш прекрасні речі. Я бачила.
Як і ваш син.
Так.
Ви двоє були наче дві виделки, що їли з однієї тарілки.
Так.
НЕХАЙ ЖИВЕ СВЯТА АННА
Дякую, що привів мене сюди.
Ти вдома.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як