Děkuji.
Do prdele!
No tak!
Pozor!
Láska…
- Jeď. - …je nejlepší věc v životě.
Milovat někoho je hezké.
Je to víc než hezké. Je to nutné.
Tereso de Rosendo…
berete si José Luise Paniza za svého manžela?
Nedělej to.
Tereso, nemůžeš se vdát.
Miluju tě.
Ty miluješ mě.
Jedeme.
Jeď.
NETFLIX UVÁDÍ
Tvář ženicha mluví za vše.
Je to tak lepší.
Nikdy jsem ji neměla ráda.
Promiňte, ale stejně za to budete muset zaplatit.
Počkej.
Mnohokrát nás urazila, synu. Mnohokrát.
Vždycky.
Vždycky, když jsme vás pozvali na oběd, tak něco měla.
Na moje narozeniny, na otcovy narozeniny…
Na naše poslední výročí. Taky nepřišla.
Vánoce trávila s tchyní a tchánem.
Prosím, řekni mi, že to není pravda.
Že mě nepodvádíš. A že jsi pořád se mnou.
A když jsem jel do Portorika…
Tohle je výborné.
Synu, jídlo je skvělé.
Hej! S touhle písničkou jsme skončili.
Dobře.
- Díky. - Kluci, zahrajeme merengue.
Raz, dva…
Raz, dva, tři!
Osvětlení a zvuková technika…
Pět set eur.
Fotografka. Dva tisíce eur?
- Jo, je vážně dobrá. - Všichni teď používají telefony.
Navrhuješ, abychom fotili svatbu na naše telefony?
- No… - Chtěli jsme dobré fotky.
Tohle si vezmu. Dáš mi to s sebou?
Chceš si vzít 200 roštěnek s foie gras?
Zmrazím je. Za měsíc budou pryč.
- Stejně jako jeho játra. - Proč jsi to všechno zaplatil?
A je to tady zase. Teresa…
Teresa studuje. Nemůže za to zaplatit.
A páry si pomáhají.
- To jsi mě naučila. - Studuje?
Teresa studovala. Jo, studovala…
Dělala při studiu i jiné věci.
DJ Chucho.
Tisíc eur.
Co je to „DJ Chucho“?
Ty to nechápeš, mami.
Dýdžej Chucho.
Dýdžej, diskžokej, ten, co pouští hudbu!
Ten, se kterým odešla.
Co prosím?
Dobře. Nedostane zaplaceno. Říkala jsem ti to celou dobu.
Říkala jsem ti, že pro tebe není dobrá. Nebo snad ne?
Nic jsi neříkala.
- Nerada se ti pletu do života. - Počkat.
Ona taková není.
Vzplanula vášní? Dobře.
Ale co se stane s vášní? Vyprchá.
A pak mi zavolá.
A pak uvidíme, jestli zvednu telefon.
Panebože…
Můžete už přestat, prosím?
Chcete „Paquito el chocolatero“?
- Ne, chci, abyste odešli! - Dobře. Dostali jsme zaplaceno…
- Proč jsi jim zaplatil předem? - Neměl jsem na vybranou!
Svatby se platí předem!
Kvůli líbánkám.
O čem to mluvíš?
Kvůli líbánkám.
Odjeli by a oni by nedostali zaplaceno.
Sakra, líbánky!
Co se děje?
Líbánky.
Nechala ho u oltáře. Kvůli jinému muži.
Umíte si představit, jak se cítí?
- Jsem v pohodě. - Ne.
Podívejte se na jeho obličej…
Nech mě… Prosím, pokračujte.
Pamatuju si tě.
Norské fjordy.
- Ne. - Ano. On to přece ví!
Ona chtěla něco exotického, Mauricius, ale on chtěl za každou cenu fjordy.
Co je špatného na fjordech?
Stojí za prd.
Ale nakonec se přizpůsobil.
Vždycky se přizpůsobí.
- Jo. - Samozřejmě.
Co jsem získal? Hovno.
A něco vám řeknu… Vysvětlím vám to.
Nejde jen o ty líbánky.
- Hodně jsem trpěl. - Páni.
- Všechno bylo podle ní. - Vždycky.
- Dovolená, jakou chtěla. - Dovolená.
- Svatba. - Svatba.
- Dům. - Jistě.
Všechno.
Až na muže, kterého chtěla.
Pardon.
Vážně mi musíte pomoct.
Je to spousta peněz.
Pomůžete, ne?
Promiňte. Nemůžu vám pomoct.
- Dobře. Díky. Můžeme? - Neodejdeme.
Neříkal jsem ti to? Peníze nám nevrátí.
Ale stejně jsme sem přišli, aby se nám vysmáli.
- Díky, mami. - To není…
Zapomněla jsem si telefon.
Poslouchejte mě.
Můj syn je rozrušený.
Vím, že je vám to jedno, ale já jsem jeho matka.
Neodejdu, dokud mi nevrátíte peníze nebo nenavrhnete řešení.
- Proč na ty líbánky nejede? - Sám na líbánky? To by umřel.
A já taky.
- Není to špatný nápad. - Cože?
Jeďte s ním.
Na líbánky? Se synem?
Poslouchejte.
Je to nejlepší resort na Mauriciu. Soukromá pláž.
Luxusní apartmá s pokojskou.
Nápoje zdarma.
Humři velcí jako moje ruka.
A nejlepší na tom je, že je to všechno v ceně.
Tenhle výlet je splněný sen. Sen.
I když je tu jedna podmínka.
- Jaká? - Ani náhodou, mami.
Nepojedeme na líbánky spolu.
Myslím, že je to skvělé řešení.
Peníze nepřijdou nazmar.
Na letenku dal moje jméno, odstranil její a bylo to.
- Není to výlet do Benidormu. - Přesně tohle potřebuješ, synu.
Potřebuješ světlo, slunce, vitamín D…
Vážně? Každé léto mě sekýruješ, že slunce je rakovina.
- Když piješ málo tekutin. - Jasně.
V hotelu je zjevně otevřený bar.
Panebože! Uvidím oceán!
Byli jsem v Salobreña.
Jediné ryby, které jsme viděli, byly na špízu.
Nech syna být!
Nemůžu ho nechat samotného. Podívej se na něj. Má zlomené srdce.
Chceš jet kvůli rybám, ne kvůli mému srdci.
Já nikam nejedu.
S tebou ani s nikým jiným. Vrátím se ke svému životu.
Budu randit. Na Tinderu se mi daří. Vše je v pořádku.
- To si piš. - Vidíš, co jsi udělal?
- Odradil jsi ho. - Já?
- Co je tohle? - Nic!
Říkala jsem ti…
Co to je za sračku?
To je můj svatební dar. Maloval jsem to sám.
Tvůj otec se učí malovat.
- Kdo tě to naučil? - YouTube.
Tati, to je strašné. Tohle je depresivní.
- Můžu to spravit. - Nemůžeš. Jak bys mohl?
Můžu přemalovat Teresin obličej.
Jo, dej tam nějaký lidský.
Kdo se ti líbí? Nějaká populární kočka?
Marta Sánchezová, Chenoa…
Ana Torroja.
- Všechny jsou dobré, nemůžu si vybrat. - Takže?
Můžu se začít balit?
Ne, mami. Nebal se!
Nemůžu tomu uvěřit.
Ona by taky nejela na líbánky s babičkou.
Žádné líbánky neměla.
- Ale měla. - Ne. Měl jsem moc práce.
Slíbil jsem, že ji vezmu do Paříže,
ale pak ses narodila.
A pořád jsme to odkládali…
- Takže jste nikam nejeli? - Ne.
Jak se máš?
Ahoj. Dobře.
Chudáku.
Ano, bylo to těžké.
Drž se.
Najdeš si někoho jiného.
Její ztráta.
Kdybys něco potřeboval, řekni mi.
Vlastně mám takovej bláznivej nápad.
Budeš si říkat: „Jemu asi hráblo.“
Ale řeknu to, nějak si to přeber.
- José Luisi… - Ne, neřeknu to.
O co jde?
- Neřeknu. - O co jde?
Mám dvě letenky na Mauricius, zítra odlétám.
Je to úžasný rezort. Málem jsem je vyhodil.
Ale když tě poslouchám, říkal jsem si…
skoro spolu nemluvíme, ale vážně si rozumíme, ne?
Takže…
Co tam letět spolu?
Ty a já. Jako přátelé, ale blízcí přátelé.
Takže?
Je to plán, nebo šílenost? Co říkáš?
Mám manžela, dvě děti a přišla jsem se zeptat na peníze,
které jsem ti dala jako svatební dar.
Jasně.
Dej mi číslo svého účtu, pošlu ti je zpátky.
- Tady to je. - Jo.
Udělal ze sebe šaška.
TERESA, VYTÁČÍM
Ahoj. Tady Teresa. Jsem zaneprázdněná a nemůžu zvednout telefon.
Zavolám zpátky.
Hm…
tak poletíme.
Synu, jsi si jistý?
AY 5607 MAURICIUS - C21
- Co to děláš? - Cože?
Tudy.
- Já vím, mami. - Jsi mimo.
HŘÍŠNÝ TANEC
Podívej. Patrick Swayze. Je tak hezkej.
- Zapnula sis pás? - Ano.
- Je to moc volné. Mělo by to být těsné. - Takhle?
Celý let. Bude to házet.
Jsi nervózní?
Nejsem nervózní.
Myslela jsem si to. Létal jsi často.
Vezmeš si prášek na spaní, prosím?
Ne. Nerada to míchám.
- Cože? - Dáte si cavu?
- Díky moc. - Já ne, díky.
Vítejte na palubě letu AY 5607 na ostrov Mauricius.
Zapněte si…
Neber mě za ruku, mami!
…a připravte se na odlet. Za pár hodin…
Vypni to, prosím.
Počkej.
Dívám se, jestli dala něco na sítě.
- Kdo? - Teresa.
Poslouchej mě. Zkazila ti svatbu.
Chceš, aby ti zkazila i líbánky?
- Polož ten telefon. - Nesahej mi na věci.
- Já se z tebe zblázním. - Nápodobně.
Dobře.
Mami…
Myslíš…
- Kdy? - Hříšný tanec!
DESTINACE MAURICIUS, PŘÍLET 8:30
VZDÁLENOST 9 150 KM, TEPLOTA 25 °C
Děkuju.
Panebože!
Páni.
To je nádhera.
Zlato, podívej na ty holky s těmi sukněmi.
To je moc hezké. To se mi líbí.
To je neuvěřitelné.
To teda jo.
Je tak horko.
- Zdravím. - Zdravím.
Máme rezervaci.
Španělé?
Rozhodně.
Bože můj. Mluvíš tak dobře!
Je to na jméno José Luis Panizo.
Tady.
Líbánkové apartmá, že? Balíček „Věčná láska“.
- Jasně. - „Věčná láska“.
- Gratuluju. - Děkuji.
To ne!
Neobjednal jste si Líbánkové apartmá?
- Ano, rezervovali jsme pokoj… - Aha.
Bude se vám líbit.
Máme pro novomanžele hodně dárků.
- Dárků? - Ano, dárků.
Dárků a aktivity
- To se mi líbí. - Ano.
Ticho. Nech ji mluvit.
Všechny aktivity, které nabízíme, jsou pro novomanžele zdarma.
Výhradně pro ně.
To se snažím říct. Nejsme novomanželé.
Cože?
Samozřejmě že ne.
- Ne. - Novomanželé? Umíte si to představit?
Nejsme novomanželé.
Jsme manžel a manželka.
- Ticho. - Co?
Můj muži!
Sklapni!
Jedeme do vily lásky.
Je to soukromá vila výhradně pro naše páry.
Co na to říct? Potrpíme si na romantiku.
Panebože.
A nejlepší je,
že váš balíček zahrnuje svatbu Matasa.
Matasa svatbu? Co je to?
To je náš svatební rituál.
Poslední den nabízíme
párům možnost
vzít se na našem soukromém ostrově.
Tak můžete říct,
že jste se vzali podle naší kultury.
Vy jste taky z ostrova?
Ne, jsem z Cornellà.
Novomanželské apartmá!
Dobrý bože!
Ano. Gratulujeme šťastnému páru.
To je nádhera!
Nemůžu tomu uvěřit!
Máte něco méně romantického?
- Nejsme jako ostatní. - Mluv za sebe, zlato.
Na celém ostrově nejsou žádné další volné pokoje.
Přísahám.
Určitě je.
Hlupáčku, copak nevíte, že je hlavní sezóna lásky?
Copak to nevíte?
Máte opravdové štěstí, že máte tento pokoj.
Tento pokoj je výhradně
pro páry, které sem přijedou oslavit líbánky.
Loni jsem musela vyhodit pár, protože nebyli svoji.
To jsou pravidla hotelu.
Myslím, že je to fér.
Že ano?
Novomanželé kolem sebe chtějí další novomanžele.
Nechtějí čmuchaly.
Čmuchaly nemáme rádi.
Můžete jít se mnou, prosím?
To není možné!
Jean-Pierre, házej lístky.
- To ne. - Nech ho.
- Ne… - Zlato, je to hezké. Ať to udělá.
A to není všechno.
Cokoli, aby naši novomanželé byli šťastní.
Podívejte se na tohle.
Rádi bychom slyšeli zvuk vln.
Děkuji.
Ne, to si nemůžu vzít.
Cítím se uražená.
Mým jediným cílem je, aby váš pobyt v tomto hotelu
byl co nejpříjemnější.
Chci, abyste si ho pamatovali navždy.
- Věřte mi, je to nezapomenutelné. - To mi stačí.
Jean-Pierre, jdeme.
Necháme pár, ať si užívá.
Proto jsme tady.
Pojď. Naše práce je hotová.
- Jsou tu župany! - Dobře!
Ta písnička se mi líbila, Jean-Pierre.
Miluji tě.
- Užijte si to. - Jo. Jasně.
- Tak zatím. - Nashle.
Nashle.
Pojď sem!
Pojď do postele za maminkou!
Je vážně pohodlná.
Skončili jsme.
- Cože? - Nehraj si na blbou.
Jsi tak dramatický.
Nebudeme předstírat, že jsme manželé!
- Proč? Není to uvěřitelné? - Je to nechutné.
Když jsi byl malý, lidé říkali:
„Tvoje máma je mladá, mohla by být tvoje sestra.“
Spát se sestrou je taky hnus.
Ty jsi ale hlupáček.
Nevzdám se tohoto pokoje, ať řekneš cokoli.
Máš dovolenou, jakou jsi chtěla.
- Já chci překonal svůj žal. - Dobře.
A protože jsi moje matka, bylo by fajn, kdybys mě poslouchala.
Když ti řeknu.
Taky potřebuju svůj prostor. Žádné sekýrování.
- Dobře. - Nějak jsi zapomněla.
Ale teď
prožívám peklo.
Promiňte.
Tinto de verano.
Cože?
Tint de verán.
Tomu nerozumím.
Ne…
- Tak… - Zkuste si objednat daiquiri.
Mají ho vážně dobré.
Dobře…
Daiquiri.
Armando.
Armando. Já jsem Mari Carmen.
Enchanté, Mari Carmen.
Děkuji. Těší mě.
Prosím.
Děkuji.
Uvidíme.
Je to pravda. Je vážně dobré.
Jste tu sama?
Ne, jsem tu s…
manželem.
Kde?
Tamhle.
Čeká na vás mladý manžel a vy si dáváte daiquiri na baru?
Vy si umíte užívat života.
Snažím se.
- Díky. Půjdu za ním. - Jasně.
- Nashle. - Nashle.
Promiňte.
Promiň.
Narazila jsem do mladíka.
Nemáš tušení, jak je to dobré.
Daiquiri.
- Dáš si? - Ne.
Dobře, čeká nás spoustu aktivit!
- Kde začneme? - Dobře.
Budeme dělat, co chci já. Já trpím.
A teď si chci jen lehnout, pít a přemýšlet.
O tom, co se stalo, je to špatný.
Rozumíš?
Udělám sendviče. Na cestu.
Na výletě nikdy nevíš, kdy budeš jíst.
Dám ti tam avokádo, jak to máš rád.
Ahoj. Tady Teresa. Jsem zaneprázdněná a nemůžu zvednout telefon.
Zavolám zpátky.
- Ahoj. - Ahoj.
Nebudu tě obtěžovat.
Budu tady úplně potichu.
Jako bych byla mrtvá.
Přesně tak, jak to chceš.
Chceš?
Trochu?
Jen trochu. Dám ti to. Ani si toho nevšimneš.
Můžu?
Udělám to.
Nehýbej se. Máma to udělá.
Ano, chlapče.
To je ono.
A je to.
Čekám, až budeš hotová!
Nevíš, kdy přestat!
- Dobře. - Jsi neuvěřitelná, mami!
Počkej.
Ještě…
Nemůžeš to takhle nechat, protože… Dobře.
Měl jsi tam nepořádek.
Co to děláš?
Opaluju se.
- To je mi vážně nepříjemné. - Panebože!
Když se nemůžu opalovat
a nemůžu dělat žádnou z těch skvělých aktivit
pro páry, co mám teda dělat?
- Chceš něco dělat? - Jo!
A pak mě necháš na pokoji?
- Ano. - Tak pojedeme na výlet.
Hele, už to jede.
DOBRODRUŽNÉ HORY
- To je náš autobus? - Asi.
To je ale sračka. Tím nepojedu.
Bože, dej mi trpělivost.
Ahoj, lidi. Kdo je tu tady na exkurzi na čtyřkolkách?
Dávejte pozor, všichni!
Pozor!
Všichni pozor!
Cesta má jenom jeden kilometr.
Pak budeme přes útes pokračovat pěšky.
Pěšky.
Na sever.
Na sever!
A pak ochutnáte nejlepší rum na tomto ostrově.
- Máte rádi rum? - Ano, mám.
- Jo! - Neslyším vás!
Máte rádi rum?
- Jo! - Jo!
Je to na druhé straně útesu.
Vedle pole s cukrovou třtinou.
Mám otázku, slečno.
- Je to v ceně? - Jak to myslíš?
Je to nejlepší rum na ostrově. Zaplatíme, když ne.
Ano. Všechno je v ceně, zlato.
Díky, drahá.
- Všechno je v ceně. Zaplatil jsem za to. - Člověk se musí ujistit.
Vyfoť si to. Musím se na něco zeptat.
V pořádku?
Dobře.
- Sara, že? - Ano.
- José Luis. Skvělá angličtina. - Těší mě, José Luisi.
Jsi na výletě?
- Ano, jsem s… - Máme líbánky.
- Jasně. - Skvělé.
- Běž si vyfotit útes. - Dobře.
To je moje máma. Vzal jsem ji na dovolenou. Hrůza!
To je od tebe hezké, že jsi na výletě s matkou.
- Je to hrůza, ale je to i hezké. - Super.
- A já… - Tak jo! Čas na rum!
- Máš rád rum? - Miluju rum. Odjakživa.
- A ty? - Miluju ho.
Protože jestli ne, tak já taky ne. Líbí se mi to, co tobě.
- Dobře? - José.
- Vážně? - Jo.
Nenechme je čekat, kdyby se nám to přestalo líbit.
- Nezastavíme se. - Jen říkám.
Jedeme.
- Jedeme! - Co to děláš, mami? Jedeme.
Jedeme!
Chcete si užít zábavu?
- To je repelent. - Nedávej to na mě.
- Přestaň, mami! - Nehýbej se, prosím!
Přestaň. Nastup si. Odjíždějí.
- Ano. - Samozřejmě.
- Můžeš se držet jako normální člověk? - Jeď.
Sundej ze mě tu nohu. Potíš se.
Nevidím je.
- Jedeš moc rychle! - Musíme je dohnat.
Však je najdeme.
Tohle není správná cesta.
Co teď?
Kvůli tobě jsme je ztratili.
Tudy, nebo tudy?
Proč mě takhle držíš za ruku?
Ježíši, nech mě.
Jdi první.
Haló?
- Měli jsme jít tou druhou cestou. - Neměli.
To bude to místo s rumem.
Vidíš? Bylo to tudy.
Podívejte na něj.
Dobrý den.
Ten má popito jako strejda Alfredo.
Kde jsou ostatní?
Přijeli jsme moc brzy?
Nebo pozdě. A kvůli tobě jsou pryč.
Půjdeme na bar.
- Zdravím. - Zdravím.
Příteli.
Jeden rum.
Ne, dva.
Dva rumy.
Radši čtyři.
Čtyři rumy.
Čtyři.
Proč čtyři?
Protože je to zdarma.
Nevím, jestli jsme tu správně.
Jsi tak nudný.
Příteli.
- No tak, napij se. - Já nechci.
Vypij to. Tohle je ochutnávka, ne? Ochutnej to.
No tak, ochutnej to.
Co to sakra je?
Vypadněme odsud. Prosím.
Počkat. Máme mít prohlídku.
- Jdeme. - Skvěle.
Děkujeme.
- Nashle. - Padáme odsud.
A co peníze?
Ne. Peníze, ne.
Tohle je zadarmo.
Jsme se skupinou.
Tohle…
Tohle je zadarmo, ne?
Zaplať.
- Cože? - Říkal jsem ti to!
Ani náhodou. Nic platit nebudeš.
Už jsi platil dost.
Tohle je v ceně.
- Nejsme na správném místě! - Dobře.
- Zaplatíš! - Nesahej na mě.
- Nesahej na mého syna! - Nemusíš mě bránit!
Umím se bránit sám.
Hele, naše skupina…
Zabijou tě!
Samozřejmě, že zaplatím.
Dobře, zaplať!
Víc.
- Dobře? - Víc.
Zaplatím tolik.
Ne, víc.
Zaplatím tolik.
- Víc! - Zaplatím tolik.
Víc!
- Zaplatím tolik. - Víc.
Zaplatím tolik.
- Víc! - Zaplatím tolik.
To by stačilo.
- Víc! - Zaplatím tolik…
To by stačilo! Tolik!
Díky tobě jsme zaplatili 400 eur za pár panáků.
Jasně, synu.
Jak myslíš. Máš hlad?
- No tak. - Něco si ujasníme.
Něco jsme spolu dělali. Teď mě nech být.
- Končím s hotelem! - Neříkej mi mami, prosím.
Nechci, aby mi vzali pokoj.
Žádné jiné pokoje nemají.
Budeš se mnou muset spát.
Sakra, ona se dívá. Předstírej.
Podívej se na mě. Usmívej se na mě.
Přesně tak. Podívej se na mě.
Dej mi pusu.
Cože?
- Pusu. - Cože?
- Polibek. - Cože?
Jak se máte, hrdličky?
- Jaká je večeře? - Skvělá.
Máme soutěž pro páry.
Chcete se zúčastnit?
- Určitě! - Určitě ne.
Ne tak rychle!
Nevíte, jakou máme výhru.
- Máte výhru? - Samozřejmě!
Výhrou je exkurze
na mořské dno.
Zlato, mořské dno!
Mami…
Miláčku.
Proč? Víme, co je na mořském dně.
Ryby a řasy. Takže co tam?
Zúčastníme se.
Pozor.
Každý pár
musí přenést papáju
odsud
na druhou stranu.
Ale pozor!
Ale nesmíte používat ruce.
Rozumíte?
Nesmíte používat ruce.
Co to říkala?
Že jsme diskvalifikovaní.
Cože? Ještě jsme nezačali.
Jedna,
dva, tři.
Jdeme!
No tak! Běžte!
Mami…
Já nechci.
- Vezmi tu papáju! - Neslyším tě!
Říkám, vezmi tu papáju!
Běžte!
Nerozbij to!
Tys mě políbila!
Běž!
Mořské dno musí být nádherné!
Tak jo. Dám si sprchu.
Hlavu vzhůru, synu.
- Vyhráli jsme! - Nic jsem nevyhrál.
Nikdy mě neposloucháš.
Nechci hry. Nechci výlety.
Nutíš mě dělat věci, kvůli kterým se cítím směšně.
- Promiň, že ti chci zvednout náladu. - To se ti nepovede.
Nechala mě u oltáře.
Já vím, zlato.
Ne, nevíš.
Chápu, o co se snažíš, ale nefunguje to.
Nejsem v pořádku.
Vážně mě to sebralo.
A tvoje obtěžování mi nepomáhá.
Přestaň pít vodu z vodovodu. Dostaneš průjem.
Ty mě neposloucháš! Koho zajímá voda?
Piju ji.
- A je mi dobře! - Jsi jako tvůj otec.
To je těmi 40 lety s tebou.
Víš, proč k vám Teresa nechtěla?
Protože jsi hrozná!
Jsi vážně hrozná!
Máš pravdu.
Jsem vážně hrozná.
Kam jdeš? Pryč?
Už roky jsem pořád zavřená doma!
Nehodlám tady být zavřená s tebou!
Co se děje?
Ahoj.
Nic. Všechno je v pořádku. Jak se máš? Je všechno v pořádku?
Všechno je skvělé. Dělám zátiší s hruškami.
Bavíte se? Jak se daří synovi?
Špatně, vážně špatně.
Bolí mě to, když ho takhle vidím.
Dej mu čas.
On je…
Nedokáže se uvolnit, takže si nemůže užít všechny ty věci tady.
Neumíš si představit, jak je to tu krásné.
Ángeli,
kéž bychom sem jeli, když jsme byli mladí.
Poslyš, myslíš
někdy na nás?
Jak to myslíš?
Myslíš někdy na nás, jak jsme byli mladí, než jsme se vzali.
Často.
Jsi se mnou, nebo s hruškami?
Přijdu o to světlo!
Tak sbohem.
Hrušky!
To je ale blbec!
Daiquiri, prosím.
- Dvě. - Panebože! Vyděsil jste mě!
Bonsoir, Mari Carmen.
- Jak se vede? - Dobře. A co ty?
- Dobře. Ano. - Dobře.
Kde je váš manžel?
Je doma.
Ne doma. Je na pokoji.
Maluje.
Ano. A co vy?
Nevykej mi, prosím!
Promiň.
Jsi tu sám, nebo je tu tvoje manželka?
Žádná manželka není.
- Vážně? - Jsou ze mě unavené.
Pochybuju.
- Proč? - Nic jsem neřekla.
Jsem tu pracovně.
Jsem fotograf.
- Fotograf? - Ano.
To je skvělé!
Pardon?
- Miluju tuhle oblohu. - To jsou ale velké hvězdy, že?
Je to krásný svět.
Musíme si ho užít.
Cože?
Chci říct „na zdraví“.
Na zdraví!
- Říká se tomu přípitek. - Přípitek.
Přípitek. Na život.
Obávám se, že nás vyhazují.
- Už? Je tak brzy. - Ano.
To je škoda. Chutná to skvěle.
Počkej chvíli.
Nemluv se mnou v kreolštině!
Víš, že jsem zmatená.
- Potápěčský oblek. - Potápěčský oblek.
Delfíni.
Lanovka.
- Měli jsme problémy… - Zdravím.
Král papáji. Bavili jste se?
- Bylo to skvělé. - Vážně?
Neviděla jste tu paní, se kterou cestuji?
Vaše žena?
- Moje žena. - Ne.
Ale právě teď se po vás ptala
moc hezká holka. Tamhle je.
To je průvodkyně z výletu.
Nic neříkám.
Bůh chraň. Nic mi do toho není.
Můžeš ještě na chvilku?
Pojď sem.
Víš, proč tady pracuju na recepci?
Ne.
Před pár lety jsem přišla na ostrov a zamilovala jsem se do kluka.
Byla to zábava, tak jsem ho vzala s sebou do Cornellà.
O šest měsíců později
zničil celou moji rodinu.
Všechny nás to zasáhlo.
- To je hrozné. - Život je taková mrcha.
Teď musím pracovat na recepci,
abych zaplatila hypotéku za byt v Cornellà,
protože si tam žije jako princ.
Někdy si říkám: „Jak ses mohla zamilovat, Montse?“
Nebyla jsem to já. Přísahám.
To tenhle ostrov.
Má takovou atmosféru.
Má divnou energii.
Přísahám, úplně ohnivou.
Najednou
máte chuť poznávat lidi.
Přísahám.
Pokaždé, když o tom přemýšlím,
chci zničit ten podělaný ostrov
a muže, co mi zničil život.
Rozumíš?
Takže jsem říkala,
že vypadáte jako milý pár.
Můžeme udělat spoustu fotek.
Můžu už jít?
Samozřejmě! Všechno si to tady užijte.
Bavte se.
Cokoli budete chtít.
Joele, Monico, těšilo mě.
Milujte se, bavte se.
Au revoir.
Dobře…
Saro.
José Luisi, jak se máš?
Díky.
- Za co? - Že jsi nepodal stížnost.
Byla to naše chyba.
Ne, byla to moje chyba.
Když jsem si všimla, už jste byli pryč a ve špatném baru.
Vůbec ne. Ztratili jsme se.
A pak jsme ze sebe udělali blázny. Neboj.
Můžeme to někdy zopakovat.
- Dobře? - Dobře.
Dobře.
Jde o to, že jsem…
Nepil jsi vodu z kohoutku?
Vodu z kohoutku? Ne.
To ví každý. Nepít vodu z kohoutku. Vždycky z láhve.
Kamkoli jedeš. New York, Los Angeles, fjordy…
Byl jsi u fjordů?
- Ano, jsou na prd. - Vážně?
Nikdy jsem tam nebyl, ale fjordy se mi líbí…
Zbožňuju je.
Dobře.
Je dobré vědět, že se ti něco líbí.
Jo…
Zůstanu tady.
Zůstaneš, nebo odejdeš?
- Byla jsem na odchodu. - Dobře.
- Jsi v pořádku? - Ano.
Tak jo. Zatím.
- Tak jo. Zatím! - Zatím.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj!
Moje číslo je na recepci.
Zdravím.
Proč jste tady?
Proč jsem tady?
Myslíš, že jsem hloupá?
Vím přesně, co se děje.
Potřebuju do koupelny. Promluvíme si později.
Ne později. Teď.
Nejste normální pár.
Dobře, přistihla jste nás. Fakt musím jít.
Máte otevřený vztah.
Dva se dotýkají, jeden se dívá, tři to dělají.
V mém věku mě nic nepřekvapí.
Kdybys věděl, co jsem tu všechno viděla.
Hej!
Chceš masáž?
Hm, co?
Opatrně.
- Ach! Krása! - Ano.
To se mi líbí.
Hej, někdo přišel!
Určitě tu můžeme být?
Jistě. Jsme jeho hosté.
- Dobře. - Můžeme?
Podívej se tamhle!
- Pěkná, co? - Nádhera!
- Ahoj, Mari Carmen. - Děkuju.
Panebože!
Už je to dlouho, co jsem byla na párty.
Moc se to nezměnilo.
Ale já ano.
Co to říkáš?
Vypadáš skvěle.
Dám si daiquiri.
Hledala jsem tě. Nemohla jsem tě najít.
- Tady. - Já nekouřím.
Já taky ne.
Cože?
Není to tabák.
- Páni. - Neboj. Je to fakt dobrý.
Dokonce je prodávají na tržnici.
- Ne, já… - Užij si to.
Nikdy jsem nebrala drogy.
Ale tohle není droga. Je to jen rostlina.
Říká se tomu Zelený smaragd.
- Vážně? - Je místní.
- Zkus to. - Ne, vážně nemůžu.
- Je to trapné. - Mari Carmen.
Jsi na ostrově.
Uprostřed oceánu.
Nikdo tě tu nezná.
Užij si to.
Tak jo.
Já nevím.
Tak ukaž.
Možná to není správný klíč?
Kdo zamknul dveře?
- Mari Carmen. - Otevři.
Paní! Otevřete dveře!
To jsem já.
Nazdárek…
Ahoj.
- Ulovila jsem nafukovací kruh. Podívej. - Vidím.
Chceš ho? Tu máš.
Je tvůj.
Jen jsem se chtěl ujistit, že v pořádku dojde.
- Neřekla bych „dobře“… - Pustím hudbu.
- Tohle místo je moc nudné. - Skvěle.
To nic. Jsou to její líbánky.
Trocha zábavy nikomu neublíží.
A vy jste kdo?
To je Armando, můj kamarád.
Těší mě.
Mě taky.
Děkuji.
- Není zač. - Dobrou noc. Ahoj.
- Takže? - Co?
Kde jsi byla?
Venku.
Venku z hotelu?
Děláš si prdel? To může být nebezpečné.
Podívej se na mého kluka, jak se bojí o svou mámu.
Co jsi pila?
Nic.
No jasně. Dýchni na mě.
Smrdíš jako tráva. Ty jsi hulila?
Copak je ti 15?
- Běž do postele! - Páni!
- Běž spát! - Dobře.
Dobře, jdu spát.
Nech toho. No tak.
Jsem rád, že ses bavila s mužem, o kterém nic nevíme.
Ten muž se jmenuje Armando a je to fotograf.
- Je mi jedno, co je zač. - Opravdu…
Já jsem možná hrozná, ale ty jsi…
vážně nudný.
Není divu, že tě Teresa opustila, protože…
Panečku…
Jsi takový…
Já se počůrám!
Právě jsem si počůrala kalhotky!
Ahoj. Tady Teresa. Jsem zaneprázdněná a nemůžu zvednout telefon.
Zavolám zpátky.
Takže?
Máš kocovinu?
Šťastné noci, smutná rána.
- Daiquiri. - Daiquiri.
- Ahoj! - Zdravím.
Sbohem!
- Calvine. - Mari Carmen.
Co tvoje dermatitida?
Kůže na tvém loktu.
Vypadá to špatně.
Dám ti na to krém.
Vážně dobrý. Je ze supermarketu.
Máte i tady… Ne?
Supermarket?
To je jedno. Tu máš.
Pro tebe.
- Pro tebe. - Díky.
Namaž si to a uvidíš.
Děkuji.
Včerejší noc…
Mari Carmen!
- Ahoj. - Povíš mi o včerejší o noci?
Ráda bych, ale nic si nepamatuju.
Cokoli.
Neměla bys chodit ven sama.
To mi vážně říkáš teď?
Ne, myslím…
Až příště půjdeš ven, nemusíš chodit sama.
Nerozumím ti.
Máš pravdu.
Když se zabavím, tak mi to pomůže.
Promiň, ale já…
Nechápu, jak to myslíš.
Pomoz mi bavit se stejně jako ty.
- Vážně? - Ano. Něco podnikneme.
- Vážně? - Ano.
Připrav se, že ti to vezme dech.
Takže ty chceš koupit drogy?
Není to droga. Je to rostlina.
Jako salát.
Nebo marihuana.
Když to řekneš takhle, zní to hůř, ale není…
uvidíš, jak dobře se budeš cítit.
- Jak se to jmenuje? - Zelený smaragd.
A dá se koupit tady?
Jo, v nějakém stánku.
- Ve kterém? Je jich tu spousta! - Musíme se zeptat.
Jasně, mami.
Na to se nemůžeme ptát.
Zatknou nás. Dostaneme se do Uvězněni v zahraničí.
- Nenecháme se zatknout. - Já nevím.
Musíme být opatrní.
Bože!
Co?
Podívej na tu okurku.
Ta je úžasná!
To je okurka?
Papája. Vemte si ji.
Ne.
Žádnou papáju.
Zelený smaragd.
Cože?
Řekni jí to.
Zelený smaragd.
Dobré ráno.
- Dobrý den. - To je on.
- Dobré ráno. - Zdravím, příteli.
Zelený esmeralda?
- Raději nech mluvit mě. - Jsi nervózní.
- Kouření ti prospěje. - Oni ti nerozumí. Zkusím to já.
Zelený smaragd, prosím.
- Zelený smaragd? - Ano.
Uvidíme, co nám přinese.
Možná přinese broskve.
Ano, to je ono! Rychle, zaplať mu!
- Je to ono? - Ano. Zaplať mu.
- Pro vás. Peníze. - Děkuju.
- A je to? - Chceš účtenku? Jdeme!
- Takže to je… - Počkej.
To je oregano.
- To nemůže být oregano. - Je.
Znám vůni oregana.
- Smrdí to jako koření, ale ne oregano. - Je.
Promiňte!
Už jde.
Uvědomil si, že nám omylem dal oregano.
Líbí se vám Zelený smaragd?
- Na co se ptá? - Jestli se nám líbí.
Je to skvělé na pizzu.
Ano.
- Je to dobré. - Líbí se nám. Ano.
Na pizzu.
Dobrá pizza.
Skvělé.
- Skvělé. - Zatýkám vás.
Oba dva.
POLICIE
Tak co? Cítíš se uvolněně?
Je pravda, že to nedopadlo moc dobře.
Nekecej! Víš, že za prodej drog můžeme dostat 50 let?
Prodej drog? Nepřeháněj!
Zaplatíme pokutu a propustí nás.
Takže tohle jsou moje líbánky.
Je to skvělý.
- Pořád jsi mi neřekl, co se stalo. - S čím?
S Teresou.
To už víš. Opustila mě kvůli dýdžejovi. Co ti k tomu mám ještě říct?
Něco takového se nestane přes noc. Musí v tom být něco víc.
Klapalo vám to?
Ani dobré, ani špatné.
Nevycházeli jsme spolu,
ale nehádali jsme se.
Když o tom přemýšlím, tak se poslední dobou chovala divně.
Ale já taky,
tak jsem to ignoroval. Pak jsem měl skvělý nápad, že se vezmeme.
Proč?
Protože vždycky říkala, že se na to těší.
A co ty?
Chtěl jsi to?
Bylo mi to jedno.
Upřímně.
Říkal jsem si, že tohle páry dělají.
Procházejí fázemi.
Nemůže to pořád být jen zábava.
Co je? Tak to je. Přistěhujete se k sobě, vezmete si, máte děti…
Takhle vztahy chodí.
Ne, synu, tak to není.
Takhle skrýváš své problémy.
Copak jsi psycholožka?
Nejsem psycholožka.
Se zkušenostmi přichází moudrost, zlato.
Tobě a tátovi se dařilo.
Jste spolu dlouho a nějak to vyšlo.
Tvůj táta…
mě podvedl.
On tě podvedl?
Ne. Přiměl mě myslet si, že život bude jiný.
Nejdřív jsme
chodili ven, bral mě na motorku…
Byli jsme na tolika místech.
- Chodili jsme tancovat. - Táta tancoval?
Ano.
Ne…
Ale ano.
Ano…
Ale pak jsme se vzali a…
konec.
Ze všeho se stala povinnost, dům,
jídlo,
spánek…
A teď malování.
Prosím!
Sklapněte. Bolí mě z vás hlava!
Pardon, madam.
Zlato, to, co se stalo mezi tebou a Teresou, se mělo stát.
- Utratil jsi mění za svatbu. - To máš pravdu.
Ale ušetřil jsi roky utrpení.
Máte právo na jeden telefonát.
- Zavoláme tátovi? - Tátovi…
Abychom tu nebyli na doživotí.
Sakra.
Co budeme dělat?
- Ukaž. - Komu chceš volat?
Kamarádovi.
- Tomu šedovlasému chlapovi? - Fotografovi.
Zavolej mu. Může za to, že jsme tady.
Jak?
Hotel… Jasně.
Ne.
Jasně.
Haló?
Přepojte mě prosím na Armanda.
Ten francouzský fotograf.
Cože?
Aha.
Dobře. Děkuji. Nashle.
Takže?
Je venku.
Co budeme dělat teď?
Já nevím.
Nikoho jiného na ostrově neznám.
Počkat. Já ano.
Sara Adventures. Haló?
Ahoj, Saro. Tady José Luis.
Ahoj! José Luisi, jak se máš?
Dobře.
Docela.
Moje matka a já jsme byli zatčeni.
Cože?
- Co jste udělali? - Ano.
- My… - Koupili jsme drogy!
Mami, sklapni, prosím.
Chtěli jsme pro mámu koupit Zelený smaragd.
- Pro nás oba. - Dobře.
Mohl bys nás odsud dostat?
Právě teď beru turisty na aktivity.
Samozřejmě.
Potřebujeme podpis rezidenta.
- Už jedu. - Vážně?
- Děkuju. - Díky, zlato.
Máš to u mě.
- José Luisi! - Co?
- Máš plavky? - Cože?
To se mi nelíbí! Kdybych to věděl, zůstal bych ve vězení!
Zastavte!
Výborně, synu! Vedeš si skvěle!
To by stačilo!
Zastavte!
Bez rukou!
Řekněte mu, ať zastaví!
- Cože? - Cože?
Jede moc rychle!
- Cože? - Řekněte mu, ať zastaví!
- Říká, že chce víc. - Dobře.
Plnou rychlostí, kapitáne!
On spadl!
Kde je?
Do prdele.
- Kristepane. - José Luisi!
Hej!
Jsi v pořádku?
Jsem v pohodě.
Co?
Dvě medúzy.
Nepanikař.
To bylo…
Hm…
Pojď.
Tenhle tanec ne.
Ale jo. Věř mi.
Vidíš?
Tohle jsem chtěla udělat se svým životem.
Cestovat, poznávat lidi,
vidět svět.
Proč jsi to neudělala?
Není to tak snadné.
Ale snažila jsem se, to mi věř.
Když mi bylo asi 16,
utekla jsem z domova.
A kam jsi chtěla jít?
Na Ibizu.
- Na Ibizu? - Ano. Ale dala jsem přednost Pontevedře.
Není divu.
Táta zbožňuje mořské plody.
Ne, to nebyl táta. Můj přítel. Byl z Galicie.
Galicie? Tys s někým chodila před tátou?
A táta měl přítelkyni.
Když jsme se poznali, rozešli jsme se s nimi.
Proč jsem o tom nevěděl?
Měla jsem svůj život, než jsem tě poznala.
Já vím, ale tyhle příběhy jsi mi nikdy neřekla.
Nic o tobě nevím.
Já o tobě vím všechno.
- Cože? - Slyšel jsi.
Syn nemůže mít před mámou tajemství.
Neříkej hlouposti, mami.
- Neutíkám z domova, ale taky mám příběhy. - Všechny je znám.
To si vážně myslíš?
Nemyslíš si, že o tobě vím víc než ty o mně?
- Jasně že ne. - Chceš se vsadit?
Tahle hra je o tom, kdo zná druhého lépe.
Když se netrefíš, piješ. Když neodpovíš, piješ.
- A když se trefím? - Piju já.
Dobře.
Opiješ se tak moc, že na to nikdy nezapomeneš.
Začnu něčím snadným. Co byla moje první práce?
To je snadné.
Počítačový technik v Gerardově poradenství.
Ten blbec ti na hovno platil a mně šahal na zadek.
Ano. Brnkačka.
Dobře.
Jaká byla moje první práce?
Nemůžeš začít náročnou otázkou. Nikdy jsi neměla práci.
Prodavačka v parfumerii.
- No tak. - Když mi bylo 17.
Napij se.
Ale to jsem ještě nebyl na světě. To není fér.
Mohl ses mě na to kdykoli zeptat.
Abys věděl o svojí mámě.
Napij se.
Dobře.
To bylo moc.
No tak, napij se.
Do prdele.
- Kdy jsem přišel o panenství? - Kdy?
Nebo s kým?
To je jedno. Tohle nevíš.
To je pravda. To je intimní.
Nevím…
S Inés ze třetího patra, když ti bylo 19 let,
když jsme s otcem byli na dovolené v Salobreña.
Jak to víš?
Ten tvůj výraz.
No tak. Napij se.
Skvěle. Vyhrála jsi. Gratuluju.
Zeptej se mě.
Kdy jsi přišla o panenství?
Například.
- S tátou na líbánkách to nebylo. - Ne.
S tím klukem z Galicie?
To ti neřeknu.
A je to.
Proč?
Podívej, co dělám.
Tak.
Ne.
Mami, to je blbost!
Jdeme.
- Poslouchej. - Co?
- Nepodváděj. - Já nepodvádím.
Řekla jsem ti to, nebo ne?
Já nevím.
Syn nemůže mít před mámou tajemství.
To je jedno, řekni mi to tajemství.
- Neřeknu. - Sakra.
Ani náhodou.
Ale…
něco…
Já jsem to věděl. Co?
Před půl rokem
mi našli bulku v prsu.
Měla jsem vážně strach.
Proč jsi nic neřekla?
Nechtěla jsem, aby ses bál.
Šla jsi tam sama?
Úplně sama.
Na to nikoho nepotřebuju.
Co ti řekli?
Falešný poplach.
- Určitě? - Naprosto.
- Táta si toho nevšiml? - Ne.
Ten ani nehne brvou.
Nikdo si ničeho nevšiml.
Nikdo.
Tohle bude výlet tvého života.
To už je.
Ahoj, José Luisi!
- Promiňte. - Ahoj!
- Jsem ráda, že jsi tady.
Lepší než naposledy.
- Jsi sám? - Ne.
Podívej, kdo je se mnou.
Podívej, co dělá.
Tancuje „La cucaracha“.
Vy dva mě vždycky překvapíte.
Dáš si?
Dobře.
Chceš další?
Ne, zítra mám výlet. Nechci mít kocovinu.
Kam jedeš?
Chceš jet taky?
To si piš.
Počkej! Zítra? Nemůžu.
Jdu na mořské dno s mámou. Je opravdu nadšená.
To nic.
Měj se, José!
Saro!
Myslím, že by mámě nevadilo jít sama.
Určitě?
Ano, určitě to pochopí.
Jedeme na výlet.
Vezmi si špunty do uší, abys nedostal zánět ucha.
Co? Ne, to je dobrý.
Je milá, že?
Kdo?
Sara. Kdo jiný?
Jo.
Je hezká.
Co se děje?
Se mnou? Nic.
No…
Teresa byla taky milá.
Proč to teď vytahuješ?
Vezmi si špunty do uší, ať na ně nezapomeneš. Dostaneš zánět…
Zánět…
Ahoj.
Kde mám svoji červenou košili?
Tohle je moje oblíbené místo na ostrově.
Není divu. Je to nádhera.
Bavil ses s mámou?
Do hajzlu.
Ta vážně umí pít.
Vypadáte, že jste si blízcí.
Máme svoje chvíle.
Co tvoji rodiče?
S tátou jsem dlouho nemluvila.
Vážně?
- Promiň. - To je dobré. Je to kretén.
Je skvělé, že vycházíš se svými.
Můj vztah s mámou je v pohodě.
Pořád se hádáme.
Ale co jsme tady,
mám pocit, že si zase rozumíme.
- Chceš si zaplavat? - Ano, prosím! Jdeme!
SKLENĚNÉ DNO
Neopovažuj se pohnout, Mari Carmen.
Panebože!
Ty jsi tady.
Mořské dno je jedno z mých oblíbených míst.
- Ano. - A co ty? Co tady děláš?
Vyhrála jsem tento výlet v soutěži.
S mým manželem.
- A on nejel s tebou? - Ne.
Ale nikoho nepotřebuju.
Tohle bych si nenechala ujít.
Tak jsem tady.
Bydlím v pokoji pro hosty v Tamarinu.
Žiješ sama?
Ano. Proč?
Nic, já jen… Vždycky žasnu nad lidmi, kteří žijí sami.
- Nikdy jsem nežil sám. - Vážně?
Žil jsem s rodiči a potom s přítelkyní.
Čeká na tebe někdo ve Španělsku?
Ne.
Nedávno
jsme se rozešli.
Ale to není důležité.
Nejsem na vážné vztahy.
Tohle místo je úžasné. Máš štěstí, že tu žiješ.
Není to vždycky tak skvělé.
Mimo sezónu je ostrov prázdný.
A v hlavní sezóně je plný turistů, kteří chtějí jenom sex.
To zní skvěle.
Jo, líbí se mi to.
Chlapi umí být pěkní blbci. To ti povídám.
Ale ty nejsi.
Většinou lžou, aby si užili.
Říkají, že nemají přítelkyni, že nejsou ženatí,
že jsou v otevřeném vztahu…
Nezajímají mě jejich životy!
Jestli chceš mít sex, jdeme na to.
Ale proč mají muži takový hloupý zvyk
věci skrývat?
Já nevím.
- Není v pohodě lhát. - Ne.
Saro.
Co?
Tak jsme tady.
Ta zátoka se mi vážně líbila.
S malou lodí a rybami… Moc se mi to líbilo.
Zopakujme si to.
Co děláš zítra?
Podívej.
Tvoje máma?
Kdo to je?
- Armando, potkala ho tady. - Co jsem říkala o prolhaných turistech?
Jasně. Co to bylo? Nevzpomínám si.
Ne všichni zneužívají svých průvodců.
- Někteří jdou po bohatých ženách. - Vážně?
Moje máma rozhodně nevypadá jako bohatá dáma.
Mysli. Žena vdaná za mladého muže,
v nejlepším rezortu na Mauriciu…
je bohatá.
Každopádně. Co jsi říkal?
Pojďme něco udělat.
Gute Nacht.
Jean-Pierre, ukaž těm lidem jejich pokoje, prosím.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
- Na něco se zeptám. - Ano?
Ten muž…
znáte ho?
To vám nemůžu říct.
Ale můžete mi říct, jestli jste ho někdy viděla? Je to turista?
To vám nemůžu říct.
Chcete peníze?
Co to děláš?
To je dýško nebo úplatek?
Není to špatné dýško,
ale je to ubohý úplatek.
Je to úplatek.
Miluju úplatky.
Lidé už nepodplácejí. Úplně se na to zapomnělo.
Před časem sem přišla filmová hvězda, jejíž jméno neřeknu.
Právě se rozešla s Bradem Pittem
a přijela s tolika dětmi…
Myslíte, že si objednala VIP apartmá?
Ne.
Dostala apartmá Junior.
Měla všechny děti pohromadě. Bylo mi jich tak líto.
Chtěl jsem jí říct: „Angelino, vždyť si to můžeš dovolit…“
Kdo je to?
Angelina Jolie. Tak jsem to řekla.
Já a moje hloupá pusa.
Ten muž! Kdo je ten muž?
Nevím, kdo to je.
Není to náš zákazník. Já nevím.
Nevysvětlila jsem, proč mě podplatila.
Nemůžu to dostat z hlavy.
Co to děláme?
Špehujeme moji matku.
Jdeme. Tohle nemá smysl. Napíchnul jsem se.
- Vážně? S Photoshopem? - Ano. Chtěla bys?
- Dobře, ale… - Ahoj. Jak se máš?
Ahoj. Jak se máš?
Chtěl jsem s tebou mluvit, mami.
Mami?
To není tvůj manžel?
- No, to je… - Tys mu to neřekla?
Jsem její syn.
Její manžel je můj otec. Je v Madridu.
- Pamatuješ si, kdo je kdo? - Dokonale.
Omluvíte nás?
Pojď.
Už jdu. Omluv mě.
Co se děje?
Ten chlap je podvodník.
Jmenuje se Armando.
Je to gentleman.
A je na mě moc milý, co jsem přijela.
Na rozdíl od jiných lidí.
Copak to nevidíš?
Řekni mi,
proč by s tebou byl mladší muž, který vypadá jako z reklamy?
Se mnou?
Ano, mami. Musím ti všechno vysvětlovat?
Myslím, že se pleteš.
Tvoje matka a já jsme přátelé.
Vidíš?
Nechte toho, pane Armando. Vím, že nejste host.
Jistěže ne. Jsem na volné noze. Nemůžu si to dovolit.
Vážně toho nenecháte?
Nic nehraje.
Udělal mi krásné fotky…
Taky umím fotit.
Gratuluju.
Můžeš jí říct, že ti podvodníci jsou skuteční?
Je to pravda.
Vidíš?
To by stačilo. Dobře?
- Mami, jsi tak naivní! - Dost!
Vím, jak se cítíš.
Jsi naštvaný, protože jsi zůstal sám u oltáře,
ale neopovažuj se se mnou takhle mluvit!
Rozumíš? Takhle se mnou nemluv.
Je to pravda?
- To je zvláštní. - Zvláštní? Jak zvláštní?
Řekni pravdu. Nechala tě u oltáře?
Ano.
Saro.
Odprejskni, lháři.
Nevidíš, že to dělám, abych tě ochránil?
Nepotřebuju ničí ochranu.
- Nevypadá to tak. - Jak to vypadá?
Jako bys podváděla tátu.
Ale…
Jsem dospělý.
To nemůžeš.
- Nemůžu tomu uvěřit. - Počkej.
Promiň, že jsem ti dala facku.
To je poprvé, co jsem tě udeřila.
- Podívej, co jsi udělal. - Myslíš, že jsi úžasná máma?
Víš, proč jsem odešel z domova?
Abych mohl dělat věci po svém.
Rozhodovat se bez tebe!
Abych nemusel poslouchat: „To je skvělé, synu, ale dělej, co ti řekne máma.“
Přesně tohle děláš!
- Já? - Chceš to popřít?
Ráda bych ti připomněla, že ti pořád peru oblečení.
Protože mě nenecháš vyprat si ho sám. Nic mi nedovolíš!
Pamatuješ si, co jsi mi říkala, když jsem byl malý?
„Nemůžeš jet na letní tábor.
Hory jsou plné tasemnic, které do tebe vlezou a vylezou ti zadkem.
Nepojedeš na školní výlet do Maroka.
Jsi tak hloupý, že tě oklamou, strčí ti do kufru drogy.“
Nikdy jsem neměl kolo.
Říkala jsi, že když spadnu, zůstanu ochrnutý!
Jsi nemotorný.
Jen abys věděl.
Kvůli tobě se bojím nafukovacích kruhů. Naplnila jsi mě strachem.
Pořád se do všeho pleteš.
Jak můžeš být tak nevděčný? Že se do všeho pletu?
Dokonce jsi jela na moje líbánky.
A to je taky moje chyba?
To je taky moje chyba?
Všechno.
Všechno je moje chyba!
- Za všechno můžu já a chudák Teresa! - Chudák Teresa?
Včera byla mrcha a teď je z ní chudinka.
Přemýšlel jsi někdy, proč tě všechny opouštějí?
Ne. To mi řekni ty. Vidím, že máš teorii. Uvidíme.
Nechceš přítelkyni!
Chceš matku.
To myslíš vážně?
Jsou z tebe unavené.
Nejsou ochotné to snášet tak jako já.
Nehraj si na oběť.
Já se kvůli tobě tak snažím.
A co z toho mám?
Co ode mě chceš?
Přesně tak! Nic se mi nevrátí.
- Podlehneš každé holce. - Cože?
Zamiluješ se do každé holky.
- Jistěže ne. - Sara, Teresa, Inés…
- Ta z Kanárských ostrovů. - Yaiza?
Zničila ti vysokou.
Byla milá. Nic nezkazila.
Jasně. Dostal jsi kopačky.
- To není pravda. Bylo to vzájemné. - Ty jsi tak blbej.
Pořád měníš přítelkyně,
protože jsi zbabělec,
který nezvládne být sám.
To je tvůj problém.
A ty jsi dokonalá, že?
Nikdy ses nemýlila.
- Nechtěj, abych ti řekl pravdu. - Už jsi řekl dost.
To by stačilo.
Jen jsem se chtěla bavit.
Víš, co to je?
Protože já ne.
Od té doby, co jsem se vdala.
Když potkám někoho, díky komu mám pocit, že můj život je víc, než jen starání se
o manžela, který mě ignoruje,
a syna, který si mě neváží,
Nemusím s ním spát.
ÁNGEL, PŘÍCHOZÍ HOVOR
Ahoj.
Smím?
Ovšem. Pojď dál.
Zrovna…
jsem se balila.
Proč jsi mi řekla, že je to tvůj manžel?
Abys věděl, že jsem vdaná.
Aby bylo jasné, že mezi námi nemůže nic být.
Nebo aby to bylo jasné mně.
Odjíždíš?
Zítra.
Poslední večer v ráji.
Můžeš ho strávit zavřená tady,
nebo si se mnou můžeš dát poslední daiquiri.
Dobře.
Dej mi chvilku.
- Jistě. - Skvěle.
Nádhera.
- Můžeme? - Ano.
V kolik odjíždíš?
Pozor.
Poslední výzva na Matasa svatbu.
Matasa svatba.
Všichni na molo.
Poslední příležitost
pro lásku.
Děkuji.
LOĎ SARY
- Dobré ráno. - Ahoj.
To je to nejlepší dobrodružství. Vážně.
Saro.
Přišel jsem se omluvit, že jsem ti lhal.
Je to moje chyba. Zapletla jsem se s dalším turistou.
Máš pravdu.
Chci ti říct pravdu.
Zaprvé, tenhle výlet jsou moje líbánky.
Zadruhé, ano, nechala mě u oltáře.
Co se stalo?
To ti neřeknu.
- Chci, abys mi to řekl. - Neřeknu.
Co chceš slyšet?
Byl jsem u oltáře a chtěl jsem říct „ano“.
Když se objevilo auto, narazilo do velkých písmen „Láska“.
Nelíbily se mi, ale jí ano.
Z auta vyšel velmi pohledný muž.
Něco Terese řekl
a ona se mu vrhla do náruče a začali se líbat přede mnou
a před hosty.
Promiň, ale…
Stál jsem tam jako idiot v modré vestě, kterou mi vybrala.
Nechceš se vdávat? To je v pořádku.
Ale tohle mi nedělej, mrcho!
Víš, co je na prd?
Věděl jsem, že ten vztah nikam nevede.
Ale ten den jsem
věřil, že ano.
Věřil jsem, že to s Teresou vyjde.
To mě mrzí.
Neřekl jsem ti to, protože je to hrozně ubohé.
To nechceš říct holce, která se ti líbí.
- To je jedno. Zítra odjíždíš. - Co kdybych zůstal?
- Sotva se známe. - No a?
- Není to… - Máme se rádi.
Klape nám to. Pořád se smějeme.
V Madridu na mě nic nečeká.
Sakra!
Radši bych tu zůstal s tebou.
Vidím to úplně jasně.
Takže?
Před chvílí tě nechala u oltáře. Nic nevidíš jasně.
Není normální chtít tu zůstat po pár dnech spolu, že?
Ne.
Možná má moje máma pravdu.
Neumím být sám.
Nevím, jak na to.
- Víš, co si myslím? - Co?
To, co říkáš, je skvělé.
Ale říkáš to špatné holce.
Běž to říct své mámě!
Jo, já vím.
Ahoj.
Hodně štěstí!
Mami!
Tati, to jsem já. Hledám mámu.
Nevíš, kam dává terpentýn?
Cože? Já nevím.
Kvůli tomu jí voláš?
Ne. Retušuji váš obraz.
Vypadá to dobře.
Ale nedaří se mi odstranit Teresino obočí.
Není to moje vina. Měla ho zarostlé.
Nech toho a poslouchej mě.
Něco se stalo s mámou.
- Řekla mi, že jsi ji podvedl. - Já?
Víš, jak je to dlouho, co jsem…
O tom nemluvím. Poslouchej.
Říkala, že než jste se vzali…
dobře jste se spolu bavili.
Že jste toho hodně podnikali a nasmáli jste se. Ale pak ses změnil.
- Jasně. - Jak jasně?
Podvedl jsem ji, protože nejsem zábavný.
Udělal jsem to, abych ji získal.
Jak to můžeš takhle přiznat? Vždyť je to hloupost.
Není. To je život.
Ona taky není žádné párty zvíře.
- Máma je nudná. - To není pravda.
Taky jsem si to myslel, ale není to tak. Máma…
Máma je v super.
Je s ní vážně zábava.
Je jako starostka ostrova. Všichni ji mají rádi.
Je to prosté.
Chce se bavit.
A s tebou se nudí.
Tak se začni snažit.
Nebo si myslím, že tě opustí.
To říkala?
Nemusí to říkat.
Jasně.
Dobře. Ahoj, tati.
Paní Montse. Je to naléhavé.
- Povídejte. - Viděla jste dámu?
- Vaši ženu? - Ano.
Ano. Prošla tudy. Šla na náš soukromý ostrov.
Soukromý ostrov?
Jste tak otravný. Matasa svatba.
Přišla oblečená v bílém s ostatními páry.
Sama?
Ne, nebyla sama.
Je mezi vámi něco divného.
Ty jsi s jinou holkou a ona s jiným mužem.
Možná vás budu muset vyhodit z pokoje.
Jean-Pierre, Montse!
Montse?
Hej! Neopovažuj se.
Pozor!
Láska
je motor, který hýbe životem.
Věčný motor
který dává životu smysl.
Proto je to velmi důležité,
abyste někomu řekli, že je milujete.
Tak to řekněte a všechno ostatní nechte za sebou.
Protože tady a teď začíná něco nového.
Milý páre,
chcete se vzít
podle rituálu Matasa
a navždy spojit své životy?
Zastavte!
Mami!
Ne!
To není možné!
Co to dělá?
Mami!
To nemůžeš!
Přestaňte!
Hej!
Mami, nedělej to!
- Ne! - Ježíši…
Zdravím.
Mari Carmen, co se to děje?
Mami, nevím, co se to děje, ale nedělej to.
Vím, že táta je hajzl a já jsem špatný syn,
ale tohle není řešení.
Myslím, že by ses neměla vdávat.
Já se nevdávám.
- Ne? - Jsme svědci!
- Sakra. - Pardon.
Gudrun, Bibi, pardon.
Promiňte.
Vážně sis myslel, že se vdávám?
Myslíš, že jsem idiot?
Promiňte, Bibi a Gu…
Lidi.
Vím, že nejsi idiot.
Ale máš dost důvodů, abys to udělala.
Proto jsem si myslel…
A tento muž, Armando,
se k tobě chová hezky. Poslouchá. Je zábavný. Má skvělé vlasy…
- A je to podvodník. - Cože?
Slyšel jsi.
Pardon?
Uvědomila jsem si to,
když jsem ti volala ze stanice a oni řekli, že nejsi host.
Jistě. Jsem v aparthotelu…
Tam jsem volala taky. Jdou po tobě kvůli neplacení.
Volala jsem na konzulát a řekla jim podrobnosti.
Hledají tě ve třech zemích, zlato.
Dělala jsem, že to nevím, protože jsem si to užívala.
Ale panebože.
A proč by mě hledali?
Za pašování tohohle v zavazadlech turistů?
Señoro Montse! Máme problém.
Calvine, co se děje?
Netuším, o čem to mluvíš.
Zavolej svému parťákovi na madridské letiště. Byl zatčen.
Drogy!
Mari Carmen, nemám žádného parťáka!
Zavolejte policii.
Dej mi to!
Pusťte ji!
Nesahej na mého syna!
Jsi v pořádku?
- Ano. - Zlato?
Promiňte. Řekla jste mu „syn“?
Montse. Ahoj.
Vy nejste ženatí?
Podvedli jste mě?
Pravda je…
Ten pokoj byl tak velký.
- Říkala jsem, že je jen pro novomanžele. - Počkejte.
Nejsme manželé. To je pravda.
Ale ona si zaslouží jen to nejlepší.
A já jí chci poděkovat.
Vždy byla po mém boku a já to bral jako samozřejmost.
Nikdy jsem ji neviděl jako ženu, protože je to moje máma. To je vše.
Nikdy se jí neptám, jestli je v pořádku.
Co chce.
Jestli je šťastná nebo smutná. Nikdy jsem se jí na to neptal.
Ještě před pár dny jsem nevěděl, co se jí líbí nebo nelíbí.
A stejně je po mém boku.
A vím, že vždycky bude.
Ne, není to moje žena.
Ale je to žena mého života.
Je tak milý!
Počkejte.
Ty, fešáku, tady.
Pojďte sem, prosím.
Zavolala jsem policii. Čekají v hotelu. Takže?
- To je jedna možnost. - Ano.
A další je…
ty,
já…
a daiquiri.
Vezmeme si tu loďku a odplujeme.
- Loďku? - Ano.
Ne. Seru na loď!
Ne, už toho mám dost s jedním darmožroutem.
Nepotřebuju dva.
Calvine! Pojď sem. Kde je Jean-Pierre?
Vezmi tohoto muže do hotelu. Pozor, ať se ti neztratí.
Rozumíš?
- Opatrně. - Nevíš, o co přicházíš.
Ano, vím. Vím, o co přicházím.
Už na to neskočím!
No…
- Tak jo. - Tak jo.
- Tak jsme tady. - Jo.
Hotel byl skvělý, ale není nad vlastní postel.
- Bienvenue. - Co to do něj vjelo?
VÍTEJ MARI CARMEN
Zlato, jsme zpátky.
- Pro tebe. - Co je to?
Jsou krásné. Děkuji.
- A… - Co to je?
Letenky do Paříže.
Za hodinu odjíždíme. Jestli chceš.
No teda…
Ty ses praštil do hlavy?
Jenom mi chybí ta zábava, co jsme si užívali, než jsme se vzali.
Věřil bys s čím tvůj táta přišel?
Do Paříže?
Vždycky jsem se chtěla podívat do Paříže, ty rošťáku.
- Chtěla bych vidět Eiffelovu věž. - Jo.
A ráda bych si dala foie gras.
Mým snem je vidět Monu Lisu.
Já myslel, že vidět mořské dno.
- To už jsem viděla. - Jasně.
Dva lístky do Louvru.
Rychle! Vezmi si kufr.
Letíme do Paříže!
Podívej na otce. Nemůžu tomu uvěřit!
Myslím…
Dobře.
Zvládneš to sám?
Já nevím. Nikdy jsem nebyl sám.
Myslím, že ano.
Zvládneš to s někým?
Já nevím. Nikdy jsem nebyla s někým.
Myslím, že ano.
Díky, mami.
Dej je do vody s aspirinem. Vezmu si je, až se vrátím.
Dobře.
Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Au revoir, synu!
Zlato, už seš doma? Nejspíš máš prázdnou ledničku.
Zastav se u nás. Máme spoustu roštěné s foie.
Posílám pusu, zlato.
SVATEBNÍ OZNÁMENÍ
LÁSKA
NOVOMANŽELÉ
NA PLÁŽ
NOVOMANŽELÉ
NIKDY TO NEVZDÁVEJ
MÁMA
ŽIJ, SMĚJ SE, MILUJ
LÁSKA JE VE VZDUCHU
LÁSKA
PLÁŽ, MOJE OBLÍBENÉ MÍSTO
Překlad titulků: Markéta Schlemmerová