M'he de tallar els cabells.
Tinc un regal per a tu, Casy.
També tinc una foto teva.
Per molts anys, filleta.
Gràcies.
Òbviament, has vist "Casa d'estranys", de Mankiewicz.
És un dels meus films favorits.
És exactament el que m'ha recordat el teu guió.
- La lluita pel poder, per la rellevància... - Sí. Sí.
I et semblarà una bogeria, però, fet i fotut,...
- és "El rei Lear". - És "El rei Lear". Sí, exacte.
Sabia que entendries el que vull fer amb aquesta pel·lícula.
Esclar.
David, no sé què dir, sinó que és un paper únic a la vida...
i que m'agradaria fer-lo.
Genial, tio. Et truco en un parell de dies.
Si t'amoïna l'accent de Boston, el puc fer.
L'he practicat tota la setmana.
No m'amoïna, Nick.
Bé, si tens més preguntes o només vols parlar, truca'm.
O si vols que... interpreti.
- No cal que interpretis res. - Esclar, no.
- I, òbviament, no ho faré. - Òbviament.
Però aposto que a una part de tu li encantaria, oi?
I tant! Si jo fos tu, em voldria escoltar.
- De debò, no vull que ho facis. - Està bé.
- En fi, aquest és el meu... - Saps què? Ho faré.
"És una conclusió ineludible, Jimmy.
Li calen 13 mil·lisegons al cervell humà...
per enviar un missatge al cos.
Així que, quan la teva bala em toqui, el meu còrtex cerebral...
ja haurà transmès un senyal als 17 músculs sans...
que controlen el dit amb què disparo.
I abans que el teu cul hagi tingut temps d'encongir-se...
la teva medul·la oblonga esquitxarà la puta paret que tens al darrere.
I si això és l'últim que aconsegueixo en aquesta formosa Terra Verda...
Molt bé, doncs, ha! Sí, haaa! Serà la millor refotuda forma de morir".
Hòstia puta.
Si vols, ho puc repetir.
Collons, nano!
Ha estat bé, oi? Ha quedat bé.
Mankiewicz? Un recurs increïble!
Ho sé. M'ha, pof!, vingut de sobte al cap.
Que bé. Me n'alegro per tu.
Perquè, sincerament, de veritat que necessites això.
Què? Què vols dir?
Ja m'entens. Això podria canviar-ho tot.
No em cal canviar-ho tot. Si passa, passarà.
I si no, seguiré treballant. És el que faig.
Només dic que podries tenir una mica més d'estratègia.
Prendre més decisions d'estrella de cine.
És com em va dir Miles Davis:
"De vegades, l'important són les notes que no toques".
Miles Davis era addicte a l'heroïna.
Vull dir, m'encanta, era un maestro...
però estic feliç, em trobo bé quan treballo. Soc actor.
No, ets una puta estrella de cine! No te n'oblidis!
No necessito això. No ho necessito.
Surt del cotxe. Nicky, surt del cotxe.
No necessito això.
Ho necessito.
Això podria canviar-ho tot.
No et satisfà com et va la teva carrera...
perquè et sembla que tota l'estona treballes.
De fet, no ho he vist mai com una carrera, sinó com una feina.
I quin mal hi ha?
A qualsevol altra feina, treballar dur és admirable...
però amb l'actuació: "Fas massa pel·lícules, Nick".
"Treballes massa". "Deixa que el públic t'enyori".
"Hola, és la meva feina. Pago els meus deutes".
"Mantinc la meva família. Tu emprenyes".
Redéu!
Sí.
Llavors, què t'amoïna, Nick?
Has perdut una mica de capacitat, de talent com a actor?
No.
No, és només que vull això de debò.
És un paper únic a la vida. És un gran paper.
Molt bé, com creus que la relació amb la teva feina...
afecta la relació amb la teva filla?
Fiquem-hi l'Addy, sí?
Què? No cal. Podeu seguir parlant.
Bé, només acabaré dient que un paper així no t'arriba cada dia.
- I ara callaré. Ben callat. - Addy.
Com creus que t'afecta l'ansietat del teu pare per la seva carrera?
Bé, la seva carrera és l'únic del que parlem.
Això, o em fa veure pel·lis velles, i després les comentem.
Què, de fet, només és ell fotent-me un rotllo de dues hores.
És una conversa. És més aviat una conversa.
Em va obligar a veure una pel·li antiga molt rara.
Com es deia? "L'illa del doctor Calamari"?
- "El gabinet del doctor Caligari". - I et va agradar, Addy?
És un dels meus films favorits. L'has vist?
- No. - Tracta d'un metge sonat...
que té un somnàmbul sota un encanteri.
Un vell sonat.
T'imagines l'horrible que això pot ser?
Estar sota l'encanteri d'algú. I sí que et va agradar, oi?
Et van agradar els decorats i el maquillatge...
És clar que no.
Sembla que potser no volia veure la pel·lícula.
Ho has pensat, Nick? Has pensat el que ella vol?
Cheryl. Ho dius de debò? Què et penses que dirà?
Té una sensibilitat visual meravellosa. Sempre l'ha tinguda.
Estem molt a prop, i dins d'aquesta proximitat, he pogut comprovar...
- Hola, nineta. - Hola, mama.
Adéu, Addy. T'estimo.
No, què ha passat?
Està enfadada perquè vam veure "El gabinet del doctor Caligari"...
i la va odiar, la qual cosa em sembla rara, tan madura com és...
Et sorprèn que la teva filla adolescent...
no volgués veure amb tu una pel·lícula tronada de fa 100 anys?
- Sí. - Déu meu! D'acord.
No és només això.
Saps que no ha llegit mai Mary Shelley, Jane Austen o ni tan sols Twain?
Que poc sensible. La desheretem?
Es pensava que Humphrey Bogart era un actor porno.
- Què, de debò? - Sí.
Quina decepció.
A no ser que n'hi hagi un que es digui Humphrey Bogart.
Podria ser, oi? "Hump" en anglès és follar.
Oi?
Mira, només estàs...
Ara mateix estàs en una etapa complicada amb ella, oi?
I si no aprens a connectar, us distanciareu...
I ara per què collons somrius?
- Per què somrius? - No somric.
- Que sí. - D'acord.
He fet una prova per a una pel·lícula molt emocionant.
- I em penso que m'agafaran. - Redéu! Em pots fer un favor?
- Sí. - Vine a la seva festa d'aniversari.
- I tant! - I tant.
Au, ves!
Ei, Fink, t'he de veure. Tinc preguntes.
No ho sé. De debò que vull això.
És el paper de la meva vida, i com ets el meu agent...
Nick, tinc un bon pressentiment, d'acord?
- Sí. - Vinga, som-hi.
Sé que et poses tens.
Això t'ajudarà a relaxar-te.
Collons!
Merda! M'encanta.
Ha de fer tant mal? Collons!
Sí, com més mal, millor.
Fill de...
Per què?
És bo per a la circulació.
Nick, tenim una altra oferta. Ha arribat aquest matí.
Excel·lent. De què va?
D'un milió de dòlars.
I què és?
Una festa d'aniversari, Fink? De què parles?
Vas i, no sé, els expliques quelcom, els fas riure.
Riure? Com un pallasso? Com una foca entrenada?
Nick, m'ha trucat el Kenny, el teu representant comercial.
Fa més d'un any que vius a la Sunset Tower.
I què? Els encanta que hi sigui.
Els deus 600 mil dòlars.
Envien les factures al Kenny.
Me'n faré càrrec.
El Kenny diu que encara tens deutes importants.
I ara, amb el divorci, tot el que gastes...
- i, i, i... - Entesos, ho arreglaré tot, Fink.
Saps que ho faré.
Però aconseguiré aquest paper...
i quan el faci, tot canviarà.
Hauré tornat.
Per cert, no és que me n'hagi anat.
No te n'has anat enlloc.
No siguis mai dur amb tu mateix.
Vinga! No siguis mai dur amb tu mateix!
Fink, un moment. Aniré a un lloc tranquil.
Encara hi ets? T'escolto.
- Has parlat amb ell? - He parlat amb en David.
- Ja has arribat. Genial. - Espera.
Estem amb el pastís.
- Oh, Déu, estàs... - He d'acabar la trucada.
Oh, Déu meu! Déu meu!
- És increïble! - Fink, hi has parlat?
Nick, m'escoltes?
Sí, t'escolto. Què t'ha dit?
Diu que t'adora...
però que al final el paper el farà un altre.
Ho sento, tio.
Per molts anys.
- Odio això. - Per molts anys.
- Gràcies, mama. - Per molts anys, estimada Addy.
- Gràcies. - Per molts anys.
Gràcies!
Apaga les espelmes. Demana un desig.
- Per molts anys, Addy! - Molt bé, escolteu!
Tothom al voltant del piano. És l'hora del xou, companys.
- Què fa? - Què?
Nick? Nick?
Deixa el piano, Nick.
Hola, Lewis.
Que gran que estàs.
Què tens, 15 anys?
- Papa, no parlis amb el Lewis. - D'acord.
Quan tenia nou anys...
la meva filla i jo vam fer el nostre primer viatge junts.
Vaig conduir tota la nit, creuant el desert, fins al Gran Canyó.
- Te'n recordes, princesa? - Me'n recordo, papa.
I quan sortia el Sol, em vaig aturar a la vora de la carretera...
ella va posar el seu caparronet sobre la meva espatlla...
i vam veure...
vam veure l'albada.
Va ser el moment més feliç de la meva vida.
I aleshores...
vaig compondre una cançó per a quan fes 16 anys.
Hi he treballat des de llavors, i...
Per molts anys, princesa. Fa així.
Veient el Sol sortir.
Veient l'albada.
Addy.
L'amor és als nostres ulls.
Oh, redéu!
M'emociona imaginar què faràs amb la teva vida, rateta.
Sempre et donaré suport.
Però no et recomano que et dediquis a les arts.
Sobretot, amb el poc que es valora...
l'autèntic talent en aquesta ciutat de merda.
L'albada... L'albada...
No ho sé, Olivia.
No ho sé.
Recordes quan els tres ens estiràvem a la sala...
de l'apartament de Nova York...
i ens la miràvem hores i hores sense parar?
Te'n recordes?
- Llavors tot era més fàcil. - Sí.
Escolta.
- Diré una cosa, però no sé si l'hauria de dir. - Digue-la.
D'acord. Et necessito.
Em necessites?
Et necessito amb el cap clar, Nick.
Sí? Ja no té dos anys.
És una noia intel·ligent que necessita el seu pare.
No necessita...
No necessita aquest paio.
Sí.
No, no. Vinga!
- Nick. - Fink.
La feina a Mallorca...
La festa d'aniversari? Quina bírria.
Sento haver-t'ho dit, de debò.
- L'acceptaré. - Serà fantàstica.
Més val així, perquè...
després d'això, s'ha acabat.
Com els frankfurts a la graella.
Deixaré l'actuació.
Així que truca a tot el gremi i digue'ls que he dit...
que ha estat un gran...
honor...
ser una petita part...
d'una de les tradicions humanes més antigues...
el fet d'explicar històries i crear mites.
Collons, tio, ho sento.
Estic creuant els turons. M'ho pots repetir?
Dic que deixaré l'ac...
Tornem a la nostra història principal...
La filla del candidat català a la presidència, Carles Delgado...
va ser segrestada dilluns.
La policia ha confirmat que no sap on és.
Han demanat que si algú...
Què et sembla si deixem la xerrameca, imbècil?
Gairebé fas que em matin dos cops!
D'acord.
Estic en posició.
Tan aviat com jo vegi el Baldassari, tu l'agafes.
Entesos.
Espera, espera. No és el Baldassari.
Què collons passa?
Martin, parla'm. Qui baixa de l'avió?
No sé si estic perdent el puto cap...
però estic segur que és l'actor Nick Cage.
El cabró d'"Encís de lluna"?
"Encís de lluna"? No. El de "Cara a cara".
Espera, espera. Què collons fa el Nick Cage en aquest avió?
Saps què? Avortem.
Això no m'agrada. Surt d'aquí.
- Martin. - No, surt d'aquí. Ara.
Vivian, em copies? Em copies?
Saps què?
- No. - Com, que no? No, no, no.
Què fas? Vivian, què fas?
- Gràcies. - Sí.
- És la nostra oportunitat. - No, surt d'aquí.
Vivian, fot el camp d'aquí ara...
Nicolas Cage! Oh, Déu meu! Ets fantàstic!
- T'estimo! - Gràcies.
El meu nebot Raymond i jo acabem de veure "Els Croods 2".
Renoi! Ens hem petat de riure!
- Ens fem una selfi? - Esclar.
- Oh, Déu meu! - També m'agrada aquesta pel·li.
- Ho has fet genial. - Gràcies.
- Redéu! - La vaig fer amb l'Emma Stone.
- De debò? - És de les meves favorites.
- Però tu ets millor. - Bé, gràcies.
- Quedem bé. - Saluda el teu nebot.
- Clar. Sí. - Raymond. Bé.
- Gràcies. - Adéu.
Li he posat el GPS.
Ets boja? És un fotut civil!
És un actor.
Recordes el que va passar a Lisboa?
A la merda Lisboa, tio!
Ho he dit molt alt.
Però a la merda. No va ser culpa meva.
- Per cert, has vist "Els Croods 2"? - No.
Tinc 44 anys. Per què collons hauria de veure "Els Croods 2"?
Et recullo.
Sí, Fink, et pots esperar?
Perdó, em truquen de Los Angeles. He de contestar.
- Dos minuts. - I tant.
Et pots esperar un segon? Estic pujant a una llanxa.
- Gràcies. - Sí.
Què en sabem, del paio?
És la versió espanyola del Dr. No? Fa coses rares?
L'Allan l'ha estat investigant. Espera.
Allan, a què es dedica aquest paio?
Sembla que té oliveres.
També ha escrit aquest guió i vol que el Nick el protagonitzi.
Llença'l a les escombraries.
Nick, estaràs bé. No et demanarà que li facis cap mamada...
ni que et follis la seva dona, ni que miris mentre se la tira.
- Això espero. - Tranquil.
Diverteix-te i truca'm quan acabis. Ja m'ho explicaràs.
Un lloc bonic. Potser m'hauria de dedicar a les oliveres.
- Senyor Cage, jo... - Sí, perdó. Ràpid.
L'amo de la casa, com es diu?
- Javi. - Sí, Javi.
El Javi voldrà que jo...? Ja saps...
- No sé si l'entenc. - Escolta, si el Javi...
vol que l'hi mami o que em folli la seva dona...
o que miri mentre se la tira... Nanai. Entesos?
No ho faré.
- D'acord. - Bé, i si el Javi...
Jo soc el Javi.
Nick Cage.
I doncs, com ha anat?
Ha anat bé, normal. No ha estat gran cosa.
- Vinga. Vull la veritat. - D'acord, d'acord.
- Ha estat increïble. - De debò?
I també força interessant.
És una mica més alt del que em pensava...
perquè, ja saps, diuen que els actors són baixets.
Llavors, és baixet?
- No. - No?
Està...
està molt bé.
D'acord, però ha dit res sobre el teu guió?
No. No l'ha esmentat. Jo tampoc.
No era el moment.
Imagina el que seria dir a tothom a la festa...
que Nicolas Cage protagonitzarà un film que tu has escrit.
No ho sé, Gabriela, potser visc en un món de fantasia.
Mira de qui parlem. Aquest paio és una llegenda!
Hola.
Salut.
- ¿Què? - No, ho sento, pensava que...
Ha dit...? No, jo...
No importa.
Sí, com deia, em demanava...
i està bé si no, però em demanava...
si ha pogut llegir el meu guió.
Javiii!
Puc venir o és només per a VIPs?
- Senyor Cage, la senyoreta Gabriela Lucchesi. - Hola.
S'encarrega de les nostres operacions agrícoles.
I aquest és el meu cosí.
Lucas Gutiérrez.
Senyor Cage, estem molt contents que sigui aquí.
Quin és el seu pròxim projecte?
Bé, és una pregunta difícil per a un actor, però està bé.
Perquè ja no soc actor.
M'he retirat.
Què? Com, que s'ha retirat?
I ara què farà?
Faré la vida d'un gat casolà.
Perquè és només qüestió de temps...
abans que la central elèctrica d'allà dalt talli el corrent...
i tornem al forat fosc i buit d'on vam sortir.
Expliqui'ns com va fer "La Roca".
Aposto que li agradaria seguir fent pel·lícules així, senyor Cage.
Devia ser bonic, ser una estrella.
I ara...
Senyor Cage? Desperti's.
Déu meu!
El senyor Gutiérrez ha esperat tot el dia que es desperti.
Li vol ensenyar un dels seus llocs favorits de tota l'illa.
Són els penya-segats del cap de Formentor.
Sí, mira, tinc jet lag, així que no hi aniré, entesos?
Gràcies.
- Oh, Déu meu! - Senyor Cage.
Si el senyor Gutiérrez vol que l'acompanyi a veure els penya-segats...
vostè anirà amb ell a veure'ls. I li encantaran.
Encara que els odiï!
Li queda clar?
La Gabriela diu que està molt emocionat d'anar als penya-segats.
Sí... moltíssim. És que...
No estic al màxim, així que si vol anar-hi sol...
- puc tornar a l'habitació... - Oh, merda!
- Merda! - Què?
Hem de fugir, ara!
Ei!
Javi!
Què passa?
Més de pressa!
De què fugim?
Del General!
Javi!
Ei!
M'has de dir què collons passa...
o agafo les coses i torno a Los Angeles.
El General!
El General m'ha prohibit que vegi la seva filla Matilda.
Però he desafiat les seves ordres!
I ara em vol matar.
No el veus?
Molt bé, ja ho entenc. T'ho estàs inventant?
Això què és? Una improvisació estil Stanislavski?
Doncs ja pots parar.
Stanislavski? Forma part de la Resistència?
Prou! Soc el teu convidat!
La Gabriela m'ha tret del llit aquest matí!
I ara tu em fiques en una persecució inexistent!
Ho sento, però no pot deixar l'actuació! No pot!
- Això no és cosa teva. - Li agradi o no, té un do.
I aquest do dona llum i alegria a un món...
cada vegada més fosc i desmembrat!
Girar l'esquena a aquest do...
és girar l'esquena a... tota la raça humana.
- La raça humana? - Això em temo.
Què puc fer?
Si marxem ara, ens mataran!
Aquesta gent ensuma la sang...
- i ve corrents. - Què puc fer?
Gairebé són a la vora del bosc. Els puc sentir.
I la Matilda està esperant a la costa.
Hem de marxar ara! Hem de saltar!
Estàs en una situació insostenible. Ho saps, oi?
Només digue'm una cosa.
L'estimes?
Sempre l'he estimada.
Llavors, et traurem d'aquí amb vida.
Hòstia putaaaa!
Collons!
Oh, redéu!
No sabia que era un penya-segat! No sabia que era tan alt!
Ens hem pogut matar!
Ets un bèstia.
Prefereixo el bourbon, però gràcies.
Redéu, aquest lloc és impressionant.
Aposto que a la meva filla li agradaria. Li aniria bé.
Connecten, tots dos?
Bé, és impossible connectar amb algú de 16 anys.
Però he vingut aquí per ella.
No hi ha guió per ser pare.
Dono gràcies a la meva ex, l'Olivia.
Com va conèixer l'Olivia?
Era maquilladora artística a "La mandolina del capità Corelli".
- Una pel·lícula molt bonica. - Gràcies.
Infravalorada, sens dubte.
Teníem bona relació, saps? Era simpàtica, llesta, maca.
I què va passar?
Què va passar?
I què me'n dius, de tu? Estàs casat? Tens fills?
No.
Hi ha una dona...
però de vegades les circumstàncies s'interposen en el camí de l'amor.
I vet-ho aquí.
En fi, senyor Cage...
Quina és la seva pel·lícula favorita?
Pel·lícula favorita?
Vull dir, és...
És una d'aquelles preguntes impossibles de contestar.
Són més de cent anys de riquesa cinematogràfica.
No et pots limitar a una. Depèn del teu humor, de l'estació...
Diguem les tres favorites. Comences tu.
La primera, "Cara a cara".
Gràcies.
- Woo és un mestre. - Gràcies.
La segona, deixi'm pensar...
"El gabinet del doctor Caligari".
T'agrada el Caligari? A mi m'encanta el Caligari!
Començava a pensar que jo era l'únic.
Ho estàs fent molt bé.
És difícil. Com ha dit, són més de cent anys de cine.
Gràcies.
Mira, et vols no entretenir i contestar la pregunta?
Quina és la teva tercera pel·lícula favorita de tots els temps?
- "Paddington 2". - Què?
"El gabinet del doctor Caligari", "Paddington 2". Connecta'ls.
No vull ser esnob, però...
Vaig plorar tota la pel·lícula. Em va fer voler ser un home millor.
Collons, tio!
"Paddington 2" és increïble.
Ja t'ho he dit, collons.
Veritat o repte, Nick?
Veritat.
Odies el meu guió? Si és així, no passa res.
Només ho vull saber.
Has escrit un guió?
El vaig enviar al teu agent.
- Te l'havia de donar. - Doncs no.
Puc entendre per què, però on és? Me'l llegiré ara mateix.
- Ara mateix? - Ara mateix. Envia-me'l.
- Ja te l'he enviat. - Fantàstic.
Anem a la ciutat a celebrar-ho amb un bon glop.
Pots mirar mentre el llegeixo. Veure on falla. Serà divertit.
No.
La veritat, estic molt nerviós.
El cor em batega molt ràpid.
Penso que me n'aniré a dormir.
Escolta, Javi.
La veritat és que no em feia gràcia venir aquí...
però aquesta nit ha estat la més divertida que he tingut...
en molt, molt de temps.
Així que gràcies.
Hola, Nicky.
Aleshores, ja no estàs retirat?
Aquesta és la idea.
El Javi t'ha inspirat, oi? T'agrada?
Té bon gust per a les pel·lícules.
A més, em podria anar bé...
fer papers petits, amb bons directors...
Un personatge de caràcter desafiador.
Com ara...?
Com ara el tiet gai del pròxim film dels germans Duplass?
- Exacte. - De quina merda parles?
Des que tenies 15 anys, no hem treballat durant...
41 anys per ser el número set...
en una puta pel·lícula d'aprenents.
- Em penso que és una bona idea. - Escolta'm bé.
Ets el Nick refotuuuuut...
Cage!
L'Addy no necessita un artista turmentat que li faci de pare.
Necessita que siguis una estrella.
Aconsegueix el següent, nen, i haurem tornat.
No ens n'hem anat enlloc.
Vine aquí.
Sí, Nick Cage fa bons petons.
Que ho sapigueu! El Nick Cage fa bons petons!
En vull un altre.
Hòstia!
Què voleu? Diners?
Agafeu el rellotge. No és cap imitació.
Senyor Cage, som del govern dels Estats Units.
Ens cal la seva ajuda.
L'home amb qui està...
és el cap d'un violent càrtel internacional d'armes.
Un moment, un moment. El Javi?
És un fill de puta despietat.
Va començar amb poc, a la costa d'Espanya.
Però després es va tornar cobdiciós.
Vol expandir-se per l'est i l'oest.
Deixant un rastre de cadàvers al seu pas.
- El Javi Gutiérrez? - Sí, el Javi.
No crec que parlem del mateix Javi.
- Parlem del mateix puto Javi. - És el mateix cabró, tio.
D'acord, d'acord. Llavors, sou de la CIA, una mena d'espies, oi?
I la vostra feina és analitzar la gent, oi?
Bé, com a actor, aquesta és també la meva feina.
Comprendre el caràcter de la gent, sentir el que senten.
Així és com sé que el Javi no és cap traficant d'armes.
Està dient que la seva capacitat per actuar supera cinc anys...
de dades recollides per la millor agència d'intel·ligència del món?
La meva nova capacitat d'actuació xamànica?
- I tant que sí! - Ei, nois, això és una merda.
La nova capacitat d'actuació xamànica de Nicolas Cage...
ha conclòs que seguim el paio equivocat.
Fem les maletes i tornem a casa.
Ei, tio, no li facis cas.
Està fet merda per dins.
S'acaba d'assabentar que la seva dona es tira son pare.
Això no és ben bé així.
Mira, coneixes aquesta noia?
- No. - És Maria Delgado.
La filla del president de Catalunya.
Els homes del Javi la van segrestar fa dos dies...
per obligar el seu pare a deixar les eleccions...
i obrir el camí a algú més amic dels càrtels.
Sí, i als Estats Units això no li agrada.
Sí, escolta.
Hem d'accedir a les càmeres de seguretat del Javi...
però no ens podem acostar a la finca. Està molt ben protegida.
I llavors apareixes tu.
I què voleu que faci? Espiar el Javi?
- Bingo. - No ho faré.
Tens una filla de la seva edat, oi?
Això ens va arribar ahir.
Com creus que et sentiries?
Sabent que podies ajudar.
Però vas escollir no fer-ho.
Carregaries amb una gran culpa, oi?
Perquè cada cop que vegis la teva filla...
creu-me...
veuràs aquesta noieta...
enterrada en alguna rasa.
I això et perseguirà...
la resta de la teva vida.
Molt bé, som-hi, Nick.
Provocarem una fallada d'energia per reiniciar les càmeres.
Quan això passi, tindràs exactament 4 minuts i 10 segons...
per entrar i sortir abans que tornin a funcionar.
No te n'oblidis. Col·loca les càmeres, i després agafa-les quan te'n vagis.
Merda, ve algú.
Nick, ve un guàrdia.
Molt bé, Nick, estigues tranquil. Ja ho vam parlar.
Treu el dispositiu incapacitant de la funda.
Posa-te'l a la mà.
Retira'n la capa exterior.
La capa interior té el producte químic.
Quan faci contacte amb la pell, el deixarà inconscient en segons.
Ara, busca on amagar-te.
Aquí no hi ha cap lloc on amagar-se.
Espera.
Crec que em puc amagar sota la...
M'he tocat el front.
T'has tocat el front?
Crec que sí. No n'estic segur.
Te l'has tocat o no?
Sabeu què? Em penso que no.
Me l'he tocat. Me l'he tocat.
Nick, escolta'm bé.
Tens 30 segons abans d'estar bavejant a terra.
Agafa la funda i pren l'antídot el més ràpid possible.
Està tancat.
On tens la clau que t'hem donat?
A dins, amb l'antídot.
- Quina puta merda! - D'acord. Merda. D'acord.
Mira, Nick, tens una finestra a l'esquerra.
Surt per la finestra i ves per la cornisa, sí?
Vas per la cornisa fins a la finestra de la sala de seguretat.
Quin problema tens? És al tercer pis!
I va drogat de cap a peus!
Fes-ho ara, Nick! Ara! S'està acostant.
Està mort. Està mort.
Martin, et puc sentir.
Vinga, Nick. Ho pots fer, sí?
Mou-te. Mou-te.
No sento les cames.
Saps? He xalat treballant a la CIA.
Però ja vull tornar a casa i treballar a la puta Sonic.
Merda!
Com si mastegués goma.
Ànims, Nick, tu pots. No paris, d'acord?
Espera. Hi ha un guàrdia a l'habitació.
Desperta, Nick!
Vinga, ves, ves, ves, Nick.
T'estimo.
Queda't amb mi. No t'adormis.
Mou-te. Pots fer-ho.
Entra les cames.
Entra-les.
No em puc moure.
Llavors moriràs. Vols morir aquesta nit?
- No és així com moriràs. - Jo crec que sí.
Vinga!
Vinga, ja ho tens. Ets dins.
Fes-ho, fes-ho! No t'adormis!
Vinga! Vinga, Nick!
- Va. - Va.
- Ja ho tens.
Ja ho tens. Ja ho tens.
- Oh, per l'amor de Déu, home! - Desperta!
- Desperta. - Desperta.
Aixeca't, Nick. Aixeca't.
Vinga, Nick.
Vinga, aixeca't!
Amunt, Nick.
Acció!
Déu meu!
Sí!
- Com s'ho ha fet? - És un bon actor.
Molt bé, som dins.
Sabeu? No m'agrada trair el Javi.
Sobretot perquè no estic segur que sigui ell a qui busqueu.
Però allò curiós...
és que m'imagino fent més coses així. Espionatge.
Subterfugi. I tota la pesca.
Crec que tinc talent per fer-ho.
Perfecte, perquè tenim una altra missió per a tu.
No, no, no! Aneu a la merda!
Ha estat horrible.
Me n'aniré a l'aeroport després de la festa, així que...
Nick, segons la nostra informació, el Javi té la Maria Delgado...
a la finca en aquest moment.
- A la finca? - Sí.
Ens has d'ajudar a trobar-la.
Has de trobar una manera de quedar-te més temps.
Vivian, no puc fer-ho.
Sí pots. T'acabem de veure fer-ho.
Aquesta noia, Nick.
No té ningú més.
Només a tu.
I si te'n vas, no sé què se'n farà, d'ella.
Us vull agrair que sigueu aquí aquesta nit.
Significa molt per a mi.
I us vull contar una història.
Fa uns anys...
la relació amb el meu pare...
es va espatllar fins al punt que ja no ens parlàvem.
Ell podia ser molt difícil.
I, a dir veritat, potser jo no soc gaire millor.
Però quan es va posar malalt...
em vaig adonar...
que no el volia perdre...
abans d'haver arreglat la nostra relació.
Però no sabia com.
I llavors, un dia, una setmana abans de morir, va passar.
Un miracle.
Vaig aixecar la vista...
i vaig veure a la petita tele de l'hospital...
"Tess i el seu guardaespatlles".
No estàvem literalment d'acord en res, el pare i jo.
Excepte en aquesta pel·lícula.
Als dos ens encantava.
La comentàvem del dret i del revés.
En certa manera, el meu pare era la Tess.
L'ex primera dama.
I jo era Doug Chesnic.
L'agent del servei secret encarregat de cuidar-la.
Aquesta pel·lícula ens va unir.
Així que, en nom del meu pare i del meu...
t'ho vull agrair.
Segur que no sabies que Doug Chesnic podia impactar tant en algú.
Bé, el Doug era un paio complicat.
Tenia...
lleialtats contràries...
i de vegades, posar-te a la pell d'un personatge com aquest...
et pot passar factura.
Bé, gràcies pel teu sacrifici. Va ser extraordinari.
Gràcies a tu per convidar-me.
Jo estic...
Estic...
emocionat d'anunciar que...
el Javi m'ha deixat llegir per fi el seu guió...
i és fantàstic.
Una autèntica classe magistral.
És el millor que he llegit en anys.
Significa que hi vols participar?
No.
Però el que sí vull...
és passar més temps aquí...
a la finca, amb tu.
I preparar la nostra pròpia...
pel·lícula.
Què hi dius?
Dic que sí.
Sí.
He despatxat l'Earl.
- Ja ha passat dos cops. - No.
És un conductor contractat pel servei secret.
No puc fer res amb el cuiner o la infermera.
No, treballen per a vostè.
Però aquest paio treballa per a nosaltres i ja no hi és!
Nick.
Les càmeres de seguretat indiquen el lloc on pot ser la Maria.
Te l'envio ara.
Troba la manera d'entrar en aquella habitació, Nick.
Senyor Cage.
- Hola, Javi. - Nick.
M'he adonat...
que si creem una obra d'art...
no podem seure i mirar una pantalla.
Hem d'obrir la nostra ment...
a les infinites possibilitats que ofereix el cosmos.
Què és això?
Inspiració divina.
LSD.
A la merda!
Crec que potser la nostra pel·lícula s'ha de centrar en els personatges.
Sí.
Res que depengui de mals efectes especials.
És clar. Ni de grans explosions.
Ha de tenir matisos.
I funcionar a tots els nivells.
S'ha de centrar del tot en l'actuació.
I potser ara parlen les drogues...
però què me'n dius, de fer una gran escena amb drogues?
Serà una puta meravella.
Però, vejam...
de què tracta?
Pel que fa als gèneres, m'agraden les comèdies.
Però no quan només són dues persones parlant.
Company, no suporto les comèdies on parlen molt.
Cal una trama per impulsar-la.
CAP NOVETAT? HAS TROBAT LA NOIA?
És la meva filla.
NO ENCARA.
- ESTIC DROGAT. - QUÈ COLLONS!?!?
NO HE TINGUT OPCIÓ. M'HAURIA DESCOBERT.
SITUACIÓ TIPUS "DONNIE BRASCO". DESPRÉS T'ESCRIC.
Nick, escolta.
Saps què estava pensant?
Li podríem donar perspectiva, com d'intriga paranoide.
Perspectiva paranoide. Excel·lent.
Com... Veus aquells dos paios?
- Ens han estat observant. - Sí. Sí.
Espera, ens estan observant?
No ho sé. Sí?
Merda!
Ho has vist? Ens han mirat.
Oh, merda!
Oh, merda! Què està passant?
No, no, no. Potser és coincidència.
- Tornaré a mirar. Llest? - No!
No facis contacte visual. Així els espantes.
No, així s'espanta un os.
És veritat. Així s'espanta un os. Ho sento.
Però si penses mirar, potser pots fer veure que rius.
- Un riure fals? Està bé, sí. - Sí.
Està bé, està bé.
Aixequem-nos a poc a poc...
quan digui tres...
i correm.
Sí?
Un...
Merda!
Corre, corre!
Més de pressa!
Els veus?
Oh, merda!
És massa alt.
Mira.
Fes-me servir com a tamboret humà.
Fes-ho!
Agafa'm la mà.
Agafa-la.
Peses més del que sembla.
Tinc el cap molt gros.
Enorme. És un cap enorme.
No ho aconseguiré, oi?
Li diràs a la Gabriela que l'enyoraré?
- L'hi podràs dir tu. - No. Ja està bé.
He tingut una bona vida.
No aniré enlloc sense tu!
I ara, agafa'm la mà, soldat!
Però aleshores morirem tots dos...
i no podria viure amb mi mateix després d'això...
així que deixa'm.
Deixa'm!
Adéu, Nicolas Cage.
No t'oblidaré mai, Jav.
No t'oblidaré mai.
I ara, fot el camp d'aquí.
Ves-te'n!
Senyor Cage?
Javi?
- Company! - Hola.
D'on surts?
Sí...
Es veu que la podíem envoltar.
- Sí, crec que sí. - Tant és.
Mi-te'ls.
Merda! Merda! Corre!
Els veus?
Hòstia!
Merda!
No, no. No puc conduir drogat. No puc conduir drogat.
Ho has de fer. Condueixes millor que jo.
Com ho saps?
Vaig llegir que no t'havien doblat a les escenes d'acció...
- de "60 segons". - És veritat.
- Hi feia bones maniobres, oi? - Maniobres espectaculars.
Ara condueix! Ja venen! Anem!
- Hòstia puta! - Què?
- Merda! - Què? Els veus?
No, Nick, tinc una idea.
Potser la pel·lícula ha de tractar d'això.
De nosaltres.
De la nostra relació.
Bona idea.
ON ETS? HAS COMPROVAT EL LLOC?
Que hi ha algú?
Hola?
Vols que t'hi deixi entrar?
Sí.
Vull saber què hi ha dins.
Sense que t'importin les conseqüències?
Perquè un cop hi entris...
podries canviar el que penses de mi.
Tota la nostra relació podria canviar, Nick Cage.
Hi he d'entrar, Jav.
Obre la porta.
És massa?
Al·lucinant.
Ho sé. Perdona si és estrany.
Bé, és una bona col·lecció.
És molt completa.
"Un collaret de perles molt elegant".
"La Roca".
"Torna el conillet a la capsa".
"Con Air".
Bé, això és força esgarrifós.
No, gens.
- És la motoserra de "Mandy"? - "Mandy" és una obra mestra.
- Saps que són armes reals, oi? - És clar que són reals.
De l'armeria de Springfield.
Fetes expressament per a la pel·lícula.
Se suposa que soc jo?
És...
- grotesc. - Mira només les pistoles.
Si no et fa res que et pregunti...
quant et va costar aquesta figura tan... inquietant?
Uns sis mil dòlars.
Te'n dono vint mil.
Ho sento, senyor Cage...
però no està en venda.
La mala notícia: La noia no hi és.
La bona: el guió va bé.
Sembla com si Cassavetes es trobés amb Iñárritu,
amb una mica de von Trier.
- Nick, però... - Sé el que diràs.
El Javi té els seus problemes, però, redéu!...
té un sentit increïblement intuïtiu per a la narració.
Ha segrestat una noia.
I cada dia que passa, la probabilitat de ser assassinada...
pel Javi o per un dels seus homes, augmenta.
- I ara què vols que faci? - No ho sé.
Encara ho estic pensant.
Però, de moment, per què no afegeixes una trama a la pel·lícula...
on segrestin algú?
Així podràs veure...
on, en teoria, amagaria un ostatge.
Estic fent dues feines.
D'acord.
Vivian...
Es tracta d'un drama realista...
sobre dos homes durs però sensibles...
i la seva improbable amistat.
Com dos Cristos en conflicte.
La qual cosa, òbviament, és una idea força revolucionària.
Però el que no és...
cap idea revolucionària és un segrest.
I si l'afegeixo a la barreja, el Javi sospitarà alguna cosa.
És molt ortodox amb el to, i la missió s'arruïnaria, d'acord?
Hòstia puta!
Saps què, Nick?
Penso que un segrest donaria més atractiu a la pel·lícula.
Vull dir, és molt difícil atraure l'espectador avui dia, oi?
A no ser que sigui un film de Marvel, "Star Wars" o per l'estil.
- Sí, i no sona que sigui per l'estil. - No, Vivian, no ho és.
És un film intel·ligent per a adults.
Bé, personalment...
prefereixo un drama intel·ligent, amb personatges forts...
sobre la vida i la gent real.
Però la realitat és que...
a la majoria els cal un ganxo que els atregui als cinemes.
Ara parles de mercatècnia.
I parlant de mercatècnia...
aleshores sí, cal un ganxo per atreure'ls al cine.
Molt bé, doncs fes-ho. Vinga.
Només et calen uns segons en un tràiler.
Plat!
Espera, espera. Segresten la teva filla?
Sí, és per al tràiler. Ei, ho estic fent bé?
- Perquè tenia aquella cosa a la mira. - Però, qui la segresta?
- Potser el canó està tort. - Segur que no.
- Qui la segresta? - Els dolents.
Els dos ens la juguem per salvar la noia...
i ens fem millors homes.
És un clàssic.
Sembla un film completament diferent.
Javi, sisplau.
- Tu segueix-me el corrent. - I en acabat, què?
El final són dos homes salvant una noia?
És una merda. Dona'm l'escopeta.
Saps el secret per disparar bé?
Controlar la respiració.
I saps com controlar la respiració, Nick?
Amb el cor.
El teu cor ha d'estar tranquil.
En pau.
El meu cor...
no està tranquil.
El meu cor no està en pau.
Saps per què?
Ei, Javi.
Si no penses disparar, dona'm l'escopeta.
Perquè m'estàs mentint.
- Què? - No diguis... putes... mentides.
- No et menteixo! - No... em... menteixis!
Déu meu, no et menteixo! Ho juro!
Sé per què segueixes parlant de la noia segrestada.
Et sents culpable per la relació amb la teva filla.
Oh, redéu, sí.
- Mil vegades, sí. - Estàs bloquejat.
Creativament.
Perquè et sents culpable pel tipus de pare que has sigut.
Tens raó, sí.
Tens tota la raó.
Plat!
Vivian, què passa?
Nick, has de sortir de la casa ara mateix.
La CIA ha descobert que els telèfons estan intervinguts.
Després he vist un paio que em seguia.
Si m'han descobert a mi, segurament també a tu.
Entesos. Merda.
Nick, ja no podem garantir la teva seguretat.
- Redéu, m'has espantat! - Nick...
has de venir amb mi.
Ara?
Sento haver de fer aquest pas, Nick.
- No l'has de fer. De debò. - No, és l'única opció.
Puc trucar a la meva família ràpidament?
I dir que les estimo.
Què? No cal que els truquis.
Són aquí.
- Papa. - Nick.
Estàs bé? Què... què dimonis està passant?
Va trucar el teu amic i va dir que estaves tan malalt que no podies parlar.
- Ens has fet preocupar. - Sí.
Vols jugar amb mi, Javi? Juga-hi.
Però et demano, sisplau, que no hi fiquis la meva família.
Per desgràcia no ho puc fer. No m'has deixat opció.
- T'estàs morint, papa? - Sí.
- Déu meu! - Què?
- Creativament. - Sisplau.
No, físicament està esplèndid.
Segurament ens enterrarà a tots.
Llavors, no estàs malalt?
Estic bé, rateta.
- Estic bé. Estic bé. - Collons.
Escolteu...
Aprecio molt el teu pare...
i també el teu ex.
Estem treballant en una pel·lícula.
Un gran drama adult, amb personatges forts.
Però ell té tantes coses pendents amb vosaltres...
que això afecta la seva feina de forma negativa.
- Oi que sí, Nick? - Els dos esteu sonats?
Mira, veuràs, ell té molt de què penedir-se.
Sí. Bé, i això és una altra cosa per afegir a la llista.
Hem anat amb avió... tot el sant dia!
He hagut de cancel·lar clients.
Patim perquè no hem trobat ningú que cuidi els gats.
Podrien estar morts, quan tornem d'aquesta merda.
Una casa fent olor de gat mort. Genial.
Que divertit.
A mi se'm va morir un gat a la cuina, una vegada.
I la meva àvia no va poder treure mai l'olor.
Ho sento pels inconvenients, però és una emergència.
Dineu amb nosaltres.
I deixeu que digui el que hagi de dir.
No et sembla una bona idea, Nick?
Dinar és una idea meravellosa, Javi.
I després, que se'n tornin a casa, d'acord?
Genial.
Mengem unes putes tapes.
- Això és molt estrany. - Sí, bé...
Què esperaves?
Us vull demanar perdó.
Hauria d'haver estat més present, quan era a casa.
No em calia estar sempre concentrat en la feina.
Llegint guions.
Però això és el que sempre penso:
Alguna de vosaltres hauria volgut evitar...
que visqués els meus somnis artístics?
Perquè estic segur que jo no ho hauria volgut per a vosaltres.
Hem volat fins a Mallorca per això?
- Ha estat patètic, collons. - Redéu, oi que sí?
No, no, no. No tinc paraules.
De debò? Perquè t'acostumes a aquesta merda.
Sí, és el mateix de sempre.
Ens podem centrar en els bons temps que vam viure plegats?
Addy, el viatge que vam fer pel desert.
no t'he ensenyat mai això...
però guardo aquesta foto a la cartera...
per recordar com ens vam divertir.
I sé que no és gaire bona, però aquella cançó...
El moment en què vaig escriure aquella cançó...
- Va ser de veres. - No la vas escriure.
Et vas emborratxar i te la vas inventar, perquè no suportaves...
no ser el centre d'atenció per dos putos segons.
Addy.
Perquè tothom ha de parlar sempre de tu.
Del que t'agrada.
Dels llibres que has llegit. De les pel·lis que t'interessen.
És una merda, saps?
Soc la teva filla...
i em poso nerviosa.
Sento una puta ansietat debilitant...
en pensar que, si no tinc els teus gustos,...
no m'estimaràs.
Addy, compartia amb tu les coses que m'agradaven.
- Que eren importants per a mi. - No és veritat.
Això no ho feies.
Volies modelar-me per ser una miniversió teva.
Modelar-te?
Guiar-te. Addy, t'estimo.
T'estimo més que... res en aquest món.
I vull que sàpigues que ho estava intentant.
Ho sé. Sé que ho intentaves.
Sempre ho intentes.
Collons, això és el més trist.
Merda.
Crec que tenim més feina de la que em pensava, però això és bo.
És molt bo. És un bon primer pas.
Sento interrompre, senyor Gutiérrez, però té visita.
Hollywood Javi. Vet-lo aquí.
Et porto notícies.
Javi Ford Coppola.
Seu. Menja amb mi.
Froot Loops?
Exquisits.
Tasta'ls.
M'encanten els Froot Loops.
Sí.
Però no puc fer cap tracte amb els italians...
si algú em traeix.
I ha fet venir la meva dona i la meva filla a Mallorca!
- La meva família! - Merda!
No, no diguis "merda"!
Tu ens has ficat en això. Tu ens n'has de treure.
No hi ha manera...
de poder fer una extracció a temps.
Aleshores, què puc fer?
Si et pots quedar sol amb el Javi i eliminar-lo...
això donarà temps a la CIA per treure-us d'allà.
Pots accedir a alguna arma?
Potser.
Nick, perdona, però és la millor manera de protegir la teva família.
Has de ser sincer amb mi.
- Què collons està passant? - D'acord.
Et diré una cosa però no t'enfadis.
Treballo per a la CIA.
Tens un col·lapse nerviós?
Segurament. Però et dic la veritat.
Volien informació sobre els negocis del Javi...
i els he estat ajudant.
I el més curiós és que té sentit...
ja que actuar i espiar s'assemblen.
Ets conscient de com sona, això? Perquè no pronostica res de bo.
Em cal una hora per fer una última cosa...
i quan torni, els tres ens en anirem a Los Angeles, sí?
No sé què dir.
No diguis res. Només porta l'Addy a la meva habitació.
No parlis amb ningú. No vagis enlloc.
Tornaré a buscar-vos. Ho prometo.
T'estimo.
El teu amic Nicolas Cage...
la fotuda estrella de Hollywood...
treballa per al govern dels Estats Units.
- Mentida podrida! - Mentida podrida!
Mentida podrida!
Mentida podrida.
Escolta.
M'imagino fent més coses així. Espionatge.
Subterfugi. I tota la pesca.
Crec que tinc talent per fer-ho.
Perfecte, perquè tenim una altra missió per a tu.
M'encantaria creure't.
Però, o jo et mato...
o tu mates el Nicolas Cage.
Decideix.
Hola.
Ho sento.
T'ho hauria d'haver preguntat abans de fer-les venir.
Sí.
I he estat pensant...
potser un segrest funcionaria.
La pel·lícula començaria com un bonic estudi de personatges...
i a poc a poc s'aniria fent més emocionant...
Un èxit de taquilla a Hollywood.
Així tothom en surt beneficiat.
Vols anar als penya-segats?
Desemboirar el cap i pensar en el tercer acte.
Perfecte.
Així doncs...
Som-hi.
Sí.
Són sabates noves?
Aquestes? No, ja les tenia.
No les havia vistes.
No les faig servir gaire. No m'acaben d'agradar.
Què?
Són genials. T'estan molt bé.
Harmonitzen amb tu. M'encanten.
Te les vols emprovar? Crec que et quedarien superbé.
T'escauen molt.
- M'agrada com et queden les meves. - Sí.
Vols fer un intercanvi?
Per sempre?
D'acord.
Genial.
Estic content d'haver-te conegut.
Ets la classe d'amic a qui podria...
no veure durant anys, i ni tan sols parlar-nos...
- i reprendre-ho tot on ho vam deixar. - Penso el mateix.
És molt...
- Fàcil. - Fàcil.
Bé...
Penso que és hora de saber com acaba tot plegat.
Nick...
El que he dit abans era de veres.
Jo també.
Per això fa tan mal.
Javi.
- M'has dut fins aquí per matar-me? - Ho sento, Nick.
Jo també.
Si prems el gallet, morirem els dos.
Un moment. Em pensaves matar?
Són les meves pistoles daurades?
Són les MEVES pistoles daurades.
Es veu que tots dos teníem un secret, oi?
Per què collons em mataries?
Ets el cap d'una organització criminal.
El meu cosí Lucas és el cap de l'organització.
- La CIA diu que tu la dirigeixes. - És el que creu tothom.
Quan el meu pare va morir, el Lucas es va fer càrrec de tot.
- Em va obligar a ser el cap visible. - Acceptes els seus diners.
No pots deixar el món així, Nick.
Tu i tohom a qui estimes esteu en perill constant.
Per què creus que no puc estar amb la Gabriela?
- T'agrada la Gabriela? - Te'n fots, de mi?
No puc estar amb la Gabriela, perquè això li posaria una diana a l'esquena.
De debò que no t'has adonat que ens agradem?
- Treballes a la CIA! - No treballo a la CIA.
Soc un refotut puto actor. I ho saps.
L'única organització on pertanyo...
és el Sindicat d'Actors dels Estats Units.
I a l'AFTRA. Però ni tan sols sé què és.
Crec que està relacionat amb la ràdio. Però abaixa l'arma.
No. Tu primer.
No ho faré primer. Has fet venir la meva família.
- Això és una merda! - No et vull matar.
Ets l'última persona a qui vull matar.
- T'estimo! - I jo a tu!
És el meu cosí. Sabia que no et mataria.
Ja m'ho imaginava.
Per això he de confiar en el meu instint xamànic d'actor.
- Més ràpid! - Ja m'agradaria!
Les teves sabates no aguanten els turmells!
Collons!
Ves cap allà. Puja al cotxe.
Després em vens a buscar. Jo em quedo a vigilar.
M'encanta. M'encanta el pla.
Però ja que m'has donat...
aquests putos mocasins...
millor que hi vagis tu i jo t'espero.
M'encanta el pla, de debò.
Però tu corres més ràpid que jo, fins i tot amb sabates barates.
Ja vaig veure com corries a "Tresor Nacional".
- No, era el meu doble d'acció. - No segons el material extra.
- Molt bé, hi vaig. - Espera!
Si hi vas, vinc amb tu.
Ja venen!
Merda!
Ens estan atrapant.
A l'esquerra! A l'esquerra!
Hòstia puta!
- Frena! - Què?
Frena. Xocarà contra el darrere.
- No sortirà bé. - És clar que sí.
Tu fes-ho. Fes-ho! Fes-ho!
Tranquil, està inconscient.
Estic bé, i tu?
Olivia.
- S'han endut l'Addy, Nick. - Se l'han endut?
Ha sortit a buscar-te i se l'han endut.
Venen més soldats. Ens n'hem d'anar.
Collons!
Vivian? Hola.
Nick, t'he enviat l'adreça. Estàs venint?
Què? Tenen la meva filla. Per què la volen?
Per desgràcia, la fan servir per pressionar el govern americà...
perquè retiri el seu suport a Delgado.
I si Delgado no abandona les eleccions...
Nick, ho sento...
però han dit que mataran les dues noies.
Què? Què?
Faran que abandoni, oi? Faran que abandoni!
Veniu directament cap aquí.
Oh, collons!
Hi pot haver més homes.
- Ens en hem d'anar. - A on?
Tinc un lloc. Anem.
- Va. - Moveu-vos.
Llavors, quin és el pla?
Seràs el gran heroi? Salvaràs l'Addy tu mateix?
Acabaràs mort com ella.
Deixa-ho als professionals.
- A la policia local o a qui sigui. - No hi ha ningú més.
T'estimo. I sempre t'he cuidat.
Surt de sobre!
Hi he d'anar.
Perquè l'Addy ha de saber que he lluitat per ella.
Vull ajudar-te i no m'escoltes!
Com m'estàs ajudant?
Com m'has ajudat mai?
Has de saber qui ets, Nick.
Això no és un paper. No ets cap heroi.
Només ets el paio que farà que ens matin.
Refotut imbècil!
Vaig comprar aquesta casa fa 20 anys per a una situació com aquesta.
Té tot el que ens cal. Menjar, passaports...
material per disfressar-nos.
Hi estarem segurs aquesta nit.
Olivia...
et prometo que recuperaràs la teva filla.
És probable que tinguin les noies al complex del meu cosí.
És un monestir que fan servir com a tapadora, però és una fortalesa.
És impenetrable. Està envoltada de murs.
Alguna ruta d'escapament?
Túnels. Però amb portes metàl·liques que només s'obren des de dins.
Fins i tot sense els guàrdies armats és impossible entrar.
Aquell psicòpata matarà la nostra filla en 12 hores.
Així que, què collons farem?
Entrarem per la porta principal.
Perfecte, genial. Una resposta molt dramàtica.
Com pot sortir bé?
El Lucas vol formar una aliança amb Sergio Baldassari...
el capo de la família Calabero.
Baldassari. Fa 15 anys que no l'ha vist ningú.
Exacte. I com que no l'ha vist ningú...
ningú sap quina cara fa, exactament.
Olivia.
El Nick va dir que eres una maquilladora increïble.
Amb unes petites pròtesis i una mica de maquillatge...
Jo podria fer de Sergio.
Lucas Gutiérrez! Ciao! Come stai? Va bene?
Et vull presentar la meva dona, la Bàrbara.
Per què? Doncs perquè va néixer a Santa Bàrbara, Califòrnia.
Oh, Déu meu! Collons!
Creus que soc un puto imbècil, Sergio?
Creus que pots venir aquí, al cap de 15 anys...
i matar-me, fill de puta?
M'està tallant l'orella!
Per a qui treballes? Tens tres segons.
- Estic sol! - Dos!
T'ho juro! Aiuto! Aiuto!
Creus que ella et pot ajudar, Sergio?
Endavant.
Si el mates, ja faré jo el tracte.
Però no crec que el matis.
Et penses que no el mataré?
No, crec que, de voler-ho fer, ja ho hauries fet.
Així que no crec que el matis.
Tot i que em demano...
per què collons et penses que em pots intimidar?
- D'acord, Bàrbara de Santa Bàrbara. - D'acord, Bàrbara.
M'alegro de veure't, Sergio.
Feia molt de temps.
Estàs bé?
Els meus homes us duran a una habitació.
Refresqueu-vos i en acabat parlem.
Com tinc l'orella? Gairebé me la talla.
Només tenim 15 minuts, Nick. Hem de trobar l'Addy.
- Ho sé. Ho sé. - Segons el mapa del Javi...
segurament la deuen tenir en el soterrani.
Estàs llest?
Què fem?
Bon cop.
Agafa-li l'arma.
Deixa l'arma, Sergio.
No hauríeu de ser aquí.
Acompanyeu-me.
Una arma? Molt bé, Sergio.
De què vas, tio?
Tens algun puto problema que em vulguis explicar o...?
Començava a creure que no tenies la noia...
i ja que el nostre tracte es basava en què Delgado abandonés...
- Ho farà. - Merda.
Però encara no ho ha fet.
Ara!
Saps?
Si tu i jo fem negocis, Sergio...
hauràs de confiar en mi.
Què collons...?
Què collons què?
Merda.
La teva cara...
- Merda! - Li volaré el puto cap!
Tothom quiet!
- Olivia, agafa les noies i correu. - Quin és el pla, Nick?
Emporta't les noies!
No, no el podem deixar aquí.
- Addy, ves amb la mare! - Ei! Corre! Corre!
Anem.
Corre, Addy.
Això us agrada?
- Déu! El puto Nick Cage! - El CABRÓ Nick Cage!
No ho dubtis, nano!
Per aquí. Va.
Anem.
Sortiu!
Espera!
On és el Nick?
Apunta el Lucas amb una pistola.
Guanya temps, però està rodejat.
No en sortirà mai viu.
Això és el que sé, Nick Cage.
Tinc quatre homes apuntant-te directament al cap.
Sí, és veritat. Però això és el que jo sé.
La meva família està segura.
I no m'importa res més.
Ei! Ja el tenim!
Ja el tenim, collons! L'heroi americà.
La fotuda estrella de Hollywood!
Mira, què és això?
I aquest nas?
Quietes!
Redéu! Aquest puto paio un altre cop.
Carlos, sisplau. Tu no em vols fer això.
No ho vols fer al Javi. Sempre s'ha portat bé amb tu.
El Javi està a punt de morir.
Com tu.
Merda!
Vols dir res abans de morir?
"Li calen 13 mil·lisegons al cervell humà...
per enviar un missatge al cos.
Així que, quan la teva bala em toqui...
el meu còrtex cerebral ja haurà transmès un senyal...
als 17 músculs sans que controlen el dit amb què disparo.
I abans que el teu cul hagi tingut temps d'encongir-se...
la teva medul·la oblonga esquitxarà la puta paret que tens al darrere.
I si això és l'últim que aconsegueixo en aquesta formosa Terra Verda...
Molt bé, doncs, ha! Sí, haaa! Serà la millor refotuda forma de morir".
Ei!
Anem! Anem, Nick!
L'hem mort?
Merda!
Esteu mortes. Totes!
Nicolas Cage?
Això és collonut.
Addy, t'ha fet mal?
- Més li val que no. - No.
- Tens gana? - No.
El Javi té pomes. Vols una Mac? ¿Una Honeycrisp?
Cap poma, Nick.
Papa, mira el camí! Sisplau!
Merda!
Olivia, dona'm les armes. Són aquí.
Què fas?
- No. - Para el cotxe. Els aturaré.
- Ni parlar-ne! - Sí.
Ets a 2 km de l'ambaixada.
Si els aturo, ho aconseguireu.
- Javi, puc fer-ho. - No!
Queda't al cotxe! Javi!
No!
Puja al cotxe, Javi!
No tindré mai una vida si no m'enfronto al meu cosí!
Ho he de fer.
Ara ves-te'n.
Ves-te'n!
T'has quedat.
I és clar.
No pateixis, Addy. Aviat estareu bé.
- Com està la Maria? - Bé.
- Papa, més de pressa. - Sí. Gira aquí.
Merda!
- Agafeu-vos! - No!
Els hem perdut? Crec que sí.
Papa, compte!
Et mataré, puto Nick Cage!
Ajupiu-vos! Ajupiu-vos!
Agafeu-vos!
Alto!
De pressa!
Què ha passat?
Addy?
- Surt! - Arma!
Va!
No et moguis!
Enrere! Enrere!
Acosteu-vos i el mato.
Addy?
Papa!
Ho hem fet, Nick.
Ho hem fet.
Tots plegats.
T'estimo, papi.
"T'estimo, papi"?
Ho va escriure el Javi.
Enhorabona.
Gràcies, Olivia.
Hem tornat.
No ens en havíem anat.
- Bona feina. - Gràcies.
Nick.
Javi, t'he estat buscant. No sabia on t'havies ficat.
No, no la podia veure. Estava massa nerviós.
Els ha agradat?
Els ha encantat. Enhorabona.
- De debò? - Sí.
Això és...
Nick...
Gràcies.
Javi, ho hem fet plegats. Gràcies a tu.
Vols venir amb mi a la festa?
Ens volen entrevistar. Vanity Fair.
No, aquesta nit no puc. Però ves-hi tu.
Diverteix-te. Gaudeix.
I saluda la Gabriela de part meva.
L'Addy vol que li deixis el cinturó.
- Sí, és veritat. - Sembla que té un cert pes.
Bé, sí, és una taràntula enorme i grossa.
Ja coneixes el meu sastre, el Jeff.
- El senyor Neiman Marcus? - Sí.
Volia posar-m'hi una abella. I li vaig dir: "Jeff, abelles no".
Llavors va dir: "I un escorpí?" I vaig dir:
"Un escorpí és una mica agressiu. Una taràntula?"
I contesta: "Molt bé, no crec que sigui menys agressiva, Nick".
I dic: "Bé, ho és per a mi". Són maques i peludes, oi?
Bé, l'Addy vol que l'hi deixis.
- De cap manera. - El pots tenir. És teu.
Estàs segur que no vols anar a la première?
- Al cent per cent. - Sí?
Qui va escollir la Demi Moore per fer de mama?
L'Estudi.
Però no li fa justícia a la teva mare, oi?
Vinga.
- És preciosa. - Tu també, Olivia.
Papa, deixa de lligar amb la mama.
No estic lligant.
Quin fàstic. No us vull sentir.
Què et sembla si veiem una pel·lícula?
Sí, la que vulguis, papa.
No. L'esculls tu.
- De debò? - Sí, vegem-ne alguna que t'agradi.
És que és m...
Has vist "Paddington 2"?
Ets el Nick refotuuuuuuut...
Cage!
L'INSUPORTABLE PES DEL TALENT DESCOMUNAL
[Subtítols: Alfred Sala]