БАЖАННЯ
Колись давно жив собі молодий чоловік,
який вважав, що на світі немає нічого важливішого, ніж бажання.
Звісно, не будь-яке бажання.
А те, яке йде від серця.
Яке робить тебе тим, хто ти є.
Але він також розумів, як неможливо
здійснити це бажання.
Як легко можна знищити мрії.
І тому він вирішив якось цьому зарадити.
Він невтомно вивчав чари всього світу
і став могутнім чаклуном,
здатним захистити від шкоди чи злої волі ті бажання, які йому віддадуть,
а якщо людина добра й гідна, навіть здійснити її бажання.
Чаклун не знав, чи потрібен світові його дар.
Але він і його вірна дружина знайшли найдосконаліший острів
далеко в Середземному морі.
Там вони побудували королівство, не схоже ні на яке інше,
де були раді всім, будь-яким сім'ям з будь-яких країн.
Корабель може пливти швидше?
На їхню радість, люди припливали
звідусіль, селилися там,
віддавали своє бажання, дякували за захист
і мали цілком обґрунтовану надію, що колись їхнє бажання здійсниться.
І всі згодні,
що немає у світі більш гідної людини,
ніж мій дідусь.
Найбільш люблячий
і гарний
чоловік, якому сьогодні виповнилося 100 років.
Це все?
Ти більше не говориш?
Валентино завжди говорить.
Якби ж то ми могли тебе зрозуміти.
Сьогодні король проведе церемонію бажань!
Так!
Це не може бути збігом. Король проведе церемонію бажань
на твій день народження.
Постукай по дереву.
Сьогодні твій день, Саба.
Я це відчуваю.
Ашо, спечемо торт.
Ні.
Але я люблю торти.
Просто я не можу.
Я маю провести екскурсію, а потім...
Я допомагаю. Я допомагаю Далії.
Так. Отже...
- Чому ти так кажеш? - Як саме?
Що ти замислила?
Чому ти думаєш, що я щось замислила?
Бо я знаю ці твої паузи.
Я дорослішаю.
Мої паузи змінюються.
Ашо!
Не можу говорити, я запізнюся.
Побачимося на церемонії бажань.
Нізащо її не пропущу.
У мене добре передчуття.
Я тут!
Я тут.
Секундочку.
Я зараз віддихаюся.
Хола, шалом, салам.
Усі готові?
Це місто Росас Де люблять гостей
Цікавішого краю немає, ніж цей
Усе тут чудове і все чарівне
Тут реальність і мрії сплелися в одне
Цей танцював днів п'ять
Цей відростив чуприну до п'ят
Хтось до зір домчить
На все свій час і день, і мить
Цей край називається Росас
Це оселя бажань, які в серці
Зберігає будь-хто з нас
Цей край, що був названий Росас
Не лишає допитливим часу
На печалі та сльози
Це край і мій, і ваш
Для всіх для нас
І зветься він Росас
Так от... Красень Маґніфіко – наш король
Місто заклав і узяв під контроль
Він лютий як лев, глядить, як дракон
Ні, ні, ні, я просто жартую.
Втім, для нас він закон
А ще король
Чарівник
І симпатичний чоловік
О, так.
Він лиш махне
І справдиться бажання одне
Тут ще в день повноліття традиція є
Віддати королеві бажання своє
Бажання кладуть до священних складів
А раз на місяць хтось дістає, що хотів
Завжди комусь щастить
Жде мій Саба Сабіно. О, де ж та мить?
А не жаль?
Сльози ллєш?
О, ні! Вітер тугу розвіє І всі згадки теж
Цей край називається Росас
Це оселя бажань
Які в серці зберігає будь-хто з нас
Цей край, що був названий Росас
Не лишає допитливим часу На печалі та сльози
Це край і мій, і ваш
Для всіх для нас
І зветься він Роcас
Я віддам своє бажання.
Люди дійсно забувають бажання, віддавши його?
Забувають без жалю.
Я хочу зустрітися з королем.
Вам пощастило. Сьогодні ввечері церемонія бажань.
Можете залишитися й подивитися.
- Люблю їжу! - Смачного!
Приголомшливо!
- Я хочу тут жити. - І я.
- Я залишуся тут. - Як смачно!
Допоможи!
Найкраща подруга і найраціональніша людина у світі.
У мене через годину співбесіда,
і я так нервуюся, що зараз вибухну.
Співбесіда? Яка співбесіда?
Даліє!
Ти про співбесіду з нашим оксамитовим, солодким, як вершковий крем, королем?
О, будь ласка, не кажи так.
Моя найкраща подруга – підмайстриня короля.
Я стану знаменитістю.
Я розучилася говорити.
У мене немає слів.
У мене обвисають губи? Здається, обвисають.
Швидко, спитай мене щось, як на співбесіді.
Гаразд, Ашо, яка в тебе є слабкість?
Слабкість?
Я стаю ірраціональною, коли нервуюся.
Ні.
Ти надто дбайлива.
Справді. Чекай. Це слабкість?
Тому це ідеальна відповідь.
Не дякуй.
Просто розслабся.
Навколо тебе друзі.
Печиво?
- Печиво. - Я люблю печиво.
- Я перший. - Стережіться.
- З дороги! - Так.
Печиво.
Дай печива.
- З дороги! - Пригальмуй.
- Відійдіть. - Люблю печиво.
- Сафі, воно лимонне. - О ні.
Так.
Життя таке несправедливе.
Візьми моє.
Базімо, а ти тут звідки?
Привіт.
Візьми й моє. Я не можу їсти.
О, так. У тебе співбесіда з королем.
Гей, подивися на мене.
Не турбуйся. Ми будемо поруч, коли ти зазнаєш невдачі.
Ґабо.
Ось де печиво.
Сафі чхнув на нього.
О, дякую.
Фу.
І взагалі.
Я не звинувачую тебе, що ти намагаєшся обдурити систему.
Що? Я нікого не дурю.
Та ну.
Усі знають правила.
Бажання підмайстрів короля виконуються.
І зазвичай бажання їхніх рідних теж.
Не завжди.
Мабуть, завжди.
Твоєму дідусеві сьогодні виповнюється 100 років, а він ще чекає.
Не звертай уваги.
А тобі, до речі, виповнюється 18.
З днем народження.
Через кілька місяців.
Не сьогодні.
А коли ти передаси своє бажання королю,
ти ж не хочеш закінчити як Саймон?
А що не так із Саймоном?
Я не знаю.
Ти став нудним.
Не ображайся.
Я став нудним?
Ви всі так думаєте?
- Апчхі. - Ні, не нудним. Просто...
Спокійнішим.
Саймоне, не хвилюйся. Ти – це все одно ти,
і, закладаюся, твоє бажання скоро справдиться.
На відміну від бідолашного Саби, який ще чекає...
Королева.
- Ваша величносте. - Королево.
Боже мій.
Ашо, король готовий тебе прийняти.
Зараз? Я запізнилася? Я думала, що...
Усе гаразд. Остання співбесіда...
Це катастрофа!
...закінчилося раніше. Ходімо?
Добре, я готова.
Я зовсім не готова.
Усе гаразд.
Нічого не чіпай.
Не забудь зробити реверанс
- і сказати, що я його кохаю. - Що?
Жартую. Не кажи йому цього.
Чудово. Дякую. Щиро дякую.
Бувай. Не надто надійся.
Підмайстер повинен підтримувати вогонь,
бо король любить гарячий чай.
Також він любить говорити. Дуже багато.
- Тож просто слухай. - Я вмію слухати.
Деякі предмети можуть здатися дивними,
але навіщо чаклуну потрібно те, що потрібно чаклуну,
- тебе не стосується. - Так.
І найголовніше:
не думай, що ти побачиш бажання. Навіть не проси цього.
Так, пані. Тобто не буду, Ваша величносте.
Я вболіваю за тебе, Ашо.
- Справді? - Угу.
Дякую, пані.
Але чому?
Я бачу, як ти про всіх дбаєш.
Очевидно, що ти сильно любиш це королівство
і його народ.
Ну, звісно.
Така щедрість завжди була справжньою сутністю Росасу.
Ти готова до зустрічі з королем?
Дуже сподіваюся.
Ого.
Він зараз прийде.
Піду займуся підготовкою до церемонії.
Гаразд.
Бувайте.
"Магія вогню".
"Історія заклять".
Ні.
Ашо, це заборонена книга.
Вітаю. Я просто...
Що сталося?
Я зачарував дзеркало.
Мені просто сподобалися гравіювання.
Так, але ця книга небезпечна.
То навіщо вона вам?
Король має бути готовий до всього. Стривай.
Стій на місці.
- Ані руш. Я зараз. - Ні.
Трохи вправ.
З тобою все гаразд?
Ні. Я...
Тобто так.
І я зрозумію, якщо ви накажете мені забиратися й не потрапляти вам на очі.
Прошу, не треба драматизувати.
Ти вже тут. Ти, безумовно, привернула мою увагу.
Тож слухаю.
Розкажи, чому я маю взяти тебе підмайстринею.
Гаразд, ну...
Я занадто дбайлива.
Гаразд, це вже цікаво.
Це моя слабкість.
Я подумала, що спершу розповім про погане.
Справедливо.
А твої сильні сторони?
Я рада, що ви спитали.
Я швидко навчаюся, я працьовита,
і з мене добра помічниця.
І я молода, тому я податлива,
але не надто молода, тож не надто податлива.
І я люблю малювати.
Як вам?
На що я дивлюся?
Це коза.
- Вона стрибає. - Точно.
- Бачите? Вона стрибає. - Знову. Це унікальний талант.
Це можна назвати талантом?
Цього навчив мене батько.
- Здається, я пам'ятаю твого батька. - Справді?
Він був філософом, так?
Завжди говорив про зірки.
Ми залазили на дерево на високому пагорбі,
щоб лишитися наодинці з зірками.
І він казав:
"Зірки направляють нас,
надихають нас,
учать нас вірити, що все можливо".
Навіть коли він захворів, ми ходили з ним ночами мріяти.
І я мріяла лише про те, щоб він одужав.
Скільки тобі було років, коли його не стало?
Дванадцять.
Це несправедливо, так?
Я в юності теж зазнав тяжкої втрати.
Я цього не знала.
Співчуваю.
Я втратив усю сім'ю.
Наші землі були пограбовані
егоїстичними, жадібними злодіями.
Якби я тоді вмів чаклувати.
Розумієш, я заснував це королівство,
щоб усі були тут у безпеці.
Ашо, ніхто ніколи не повинен бачити, як мрії руйнуються на очах.
Ніхто не має переживати почуття втрати щодня.
І тому я роблю те, що роблю.
І тому я хочу працювати на вас.
Ходімо зі мною.
Ти одна з небагатьох, кого я запрошував сюди.
Але щоб я міг тобі довіряти,
ти повинна зрозуміти,
наскільки вони важливі.
"Вони"?
Бажання жителів Росаса.
Ти їх відчуваєш, так?
Вони – це все.
Вибачте. Я не знаю, чому сказала це.
Ні, правильно.
Вони – це все.
Я не думала, що вони такі живі.
Так.
Розумієш...
Люди думають, що бажання – це просто ідеї.
Але ні, це частина серця.
Найкраща частина.
Я б в двох словах описати не зміг
Цю дивину
Сам щастя образ, що в кульках застиг
Теж ледь осягну
Я мрії всі у скарбницю одну
Довго збирав
До них любові я присягу склав
Ви – мій реальний чудесний сон
Я потрапив у ваш полон
І віднині довіку, довіку
Всім богам клянусь
Вас я берегтиму, не зречусь
Хто б на вас не зазіхнув
Вас я берегтиму
Не зречусь
Щемить моє серденько
Ця мить – несподіванка
Усе вже не буде ніколи тим
Що до дня цього
Я обіцяю завжди І скрізь вас тримати в думці
Я відверну від вас тривоги й біди
Ви – зірки, що в'ються кругом
Як сяйливий обруч Жити хочу поруч
Я всім богам клянусь
Вас я берегтиму
Не зречусь
Хто б на вас не зазіхнув
Вас я берегтиму
Не зречусь
Знайте, я тепер нізащо вас
Не забуду
Повсякчас
Ваша доля – мій дороговказ Я поруч буду
І я щораз буду
В дім цей прагнути тепер
Я ще прийду.
Я всім богам клянусь
Вас я берегтиму
Не зречусь
Хто б на вас не зазіхнув
Вас я берегтиму
Не зречусь
Знаєш, Ашо...
Я хотів би бачити, як хтось побажає бути найкращим підмайстром,
якого будь-коли мав могутній чаклун.
Що скажеш?
Ашо?
Це бажання мого Саба Сабіно.
Сьогодні у нього день народження,
йому виповнюється сто років.
Це вражає.
Ваша величносте,
можливо, ви могли б
виконати його бажання сьогодні?
Ну, це було швидко, так?
Більшість людей чекає кілька місяців,
навіть рік,
перш ніж попросити у мене щось.
Вибачте, будь ласка.
- Я не хотіла... - Ні, все гаразд.
Зараз я подивлюся бажання.
Це прекрасне бажання.
Гарне.
Але, на жаль,
це надто небезпечно.
- Небезпечно? - Твій Саба хоче створити щось таке,
що надихне наступне покоління.
Чудове бажання,
але занадто розпливчасте.
Створити що?
Натовп бунтівників чи що?
Надихнути їх на що?
Можливо, знищити Росас?
Саба ніколи й нікому не завдасть шкоди.
- Ти так думаєш. - Я знаю.
Ти надто молода. Насправді ти ще нічого не знаєш.
А мій обов'язок – виконувати лише ті бажання,
які принесуть користь Росасу.
Тобто більшість цих бажань ніколи не буде виконана?
Та я все одно їх захищаю, як і всі інші.
А ви можете їх просто повернути?
Вибач, що?
Бажання, які ви не збираєтеся виконувати,
ви могли б їх просто повернути.
Тоді, не знаю, люди самі б спробували виконати їх.
Якщо це небезпечно,
людей можна зупинити, а якщо ні...
Ти не зрозуміла головного.
Люди припливають сюди, бо самі не можуть виконати свої бажання.
Подорож надто важка.
Це несправедливо.
Вони з радістю віддають мені свої бажання,
а я роблю так, щоб вони забули про турботи.
Ви змушуєте їх забувати найкращу частину себе.
І вони не знають, чого їм бракує.
А ви знаєте.
Тепер і я знаю.
Це несправедливо.
Саба добрий.
Жителі Росаса добрі.
Вони заслуговують на більше, ніж...
Я вирішую, хто на що заслуговує!
Королю мій!
Вибачте, що заважаю. Але настав час церемонії.
Правда, кохана?
Посади Ашу поруч з тобою на головній сцені.
О ні. Не треба.
Я наполягаю.
Ти готовий, Росас?
Ще один чудовий вечір у моєму королівстві.
Так приємно бачити вас.
Приємно, що ви мене бачите.
Спершу найголовніше.
Двоє нових громадян віддадуть мені свої бажання.
Гелено, Естебане,
ви будете тут дуже щасливі, обіцяю.
Тепер загадайте бажання
і тримайте його у своєму серці.
Ніби камінь з душі впав, так?
Забудьте без жалю.
Ну що ж,
хто готовий побачити виконання свого бажання?
Виконайте моє бажання! Моє!
Сьогодні мене попросили
ризикнути
і спробувати щось нове.
Дякую, Ашо.
З ясністю й відкритим серцем, повним любові,
я виконаю сьогодні бажання людини,
- яка довго й терпляче чекала. - Це має бути Сабіно.
Санія Осман.
Де Санія?
- Ось вона. Підіймайся. - Він сказав: "Санія"? Це я!
Це я!
Пропустіть, дякую. Я така рада.
Саніє Осман...
Я не жартую, кажучи,
що з великою радістю
виконаю твоє заповітне бажання
шити найгарніші сукні
в усьому світі!
Моє бажання збулося.
Бідний Саба.
Він так довго чекав.
Бачите, ніколи не треба сильно сподіватися.
Ашо.
Очевидно, я не візьму тебе підмайстринею.
Але не бійся,
я все одно захищатиму бажання твого дідуся
і твоєї матері...
навіки.
Королю мій.
Усе пройшло добре, так?
Їсти хочеш?
Їжу не можна марнувати.
Налітайте. Смачного.
Ти маєш рацію, Саба.
Треба думати про хороше.
Ашо,
ти потрапила у фінал відбору
на найпрестижнішу роботу в королівстві.
І, Саба,
тобі треба дочекатися наступного разу.
Вип'ємо за це.
Ашо?
Саба.
Я маю щось тобі сказати.
Що сказати, дитинко?
Я не думаю,
що твоє бажання
колись буде виконано.
- Що? - Чому ти таке кажеш?
Бо мені так сказав король.
Що його надто небезпечно виконувати.
Моє бажання небезпечне?
Ні. У тому-то й річ.
Я взагалі так не думаю.
Ти його бачила?
Бачила.
І ти маєш знати, яке воно.
Ні.
Нічого не кажи.
Але воно таке гарне.
Очевидно, Маґніфіко вважає інакше, тож...
Саба, хто дав йому право вирішувати?
Він король
і зробив для нас усе це.
Якби ви їх бачили, якби ви їх відчули
так, як я, ви зрозуміли б.
Йдеться не лише про твоє бажання.
Там стільки чудових, потужних бажань,
які ніколи не будуть виконані,
- а просто плаватимуть там безпорадні. - Ашо!
Сядь, заспокойся.
Я не можу! Я не можу просто сидіти тут з тобою,
Саба, знаючи твоє неймовірне бажання
- і не сказавши тобі. - То й не треба.
Що?
Іди з-за столу.
Саба!
Навіщо? Навіщо ти хочеш розказати мені бажання,
яке ніколи не справдиться?
Але я не...
Але це твоє бажання.
Хочеш розбити мені серце, дитино?
Ні.
Я б ніколи не...
Мені шкода.
Ашо!
Чула я, що в правді вільний шлях
А я от не знаю, де тут вихід
Чи хтось від правди у моїх вустах
Відкриє очі та захоче
Все життя своє змінити?
Мені найближчі кажуть: "Тихо!"
І це звучить немов "Не знай", "не чуй", "не дихай"
Так жити звикли всі Та не вічно так було
Наші барви хоче стерти темне тло
Хочу знаку від зірок із неба
Я у сяйві шукаю власний шлях
Від віри в край зміцніє віра в себе
І сумніви розвіються, і страх
Хочу для людей
Світу щасливішого, ніж цей
Хочу для людей
Світу щасливішого, ніж цей
Гей, так, так, так
Гей, так, так, так, а-а
Буде так
Людині треба волі, щоб рости
Я постійно йшла туди, куди казали йти
Хоч насправді маю серце бунтівне
Проте, боюся Знову щось затягне вниз мене
Терзають запитання, гризуть вагання Чи дійду? Чи вистачить сил?
Легко якір підняти Та треба також вітру для вітрил
Сама тепер вирішуй Як варто діяти далі
Якби ж знаття. Та де ж воно?
Тремтять коліна, та вперед іду Як ти навчав мене давно
Хочу знаку від зірок із неба
Я у сяйві шукаю власний шлях
На ньому будуть виклики, так треба
Та звуть невтомні промені здаля
Хочу для людей
Світу щасливішого, ніж цей
Хочу для людей
Світу щасливішого, ніж цей
- Гей, так, так, так - Хочу для людей
- Гей, так, так, так, а-а - Світу щасливішого, ніж цей
Світу для бажань...
Хочу для людей
Світу для бажань і для ідей
Ти це відчуваєш?
Що відбувається?
Ні.
Королю мій,
ти балуєш нас своїми чарами.
Хай що це було,
це було дивовижно.
Я цього не робив.
Що?
І це вплинуло на мої бажання.
Це якесь попередження?
Здається, мені погрожують.
Хто наважиться тобі погрожувати?
Що це було?
Ти теж це відчув, правда?
Це було як електричний струм.
Це були радість і надія,
і можливості, і диво...
Усередині найбільш люблячого світла.
Хіба світло може бути люблячим?
Я кажу дурниці,
правда?
Мабуть, відповідь "так".
Валентино!
Не підходь.
Як моторошно.
Стій.
Ні.
Гаразд.
Ну привіт.
Стій, що ти робиш?
Це секрет.
Що?
Хто ти?
Ти схожа на...
зірку.
Це неможливо.
Тобто...
Я знаю, що загадувала бажання...
Але...
ні.
Так?
Це безумство.
- Ми любимо безумства! - Мені ввижається всяке.
Що ти робиш?
Валентино, не їж цього.
Не вийшло.
Коли вже станеться диво?
О, щось сталося.
Я говорю! Я вмію говорити!
Хто знав, що в мене такий низький голос?
Смачно.
Диво приємне на смак.
Блискуче і пряне.
Гаразд, у мене кілька тисяч питань,
перше:
"Як я змогла зв'язатися із зіркою,
яка була на небі?"
А останнє:
"Як це взагалі можливо?"
Просто розслабся.
На всі твої питання є одна дуже проста відповідь.
А саме?
Ну, подумай.
Ти і я – ми не такі вже й різні.
Ми всі...
Шоковані?
І повністю складаємося з однієї особливої сутності,
а саме...
Надії?
Спробуємо пояснити інакше.
От чому ти знов порад Виходиш у небес просити?
І чому на всіх вітрах Так люблять танцювати ці квіти?
Що зробило рік із хвилин І ліси з насінин?
Що поєднало нас в одне?
- Тебе - І мене
Чому в очах знайде всяк Небо зоряне нічне?
От чому ти знов порад Виходиш у небес просити?
У морі вічних запитань Спинись і навкруги поглянь
Якщо хочеш знати, хто ти, подивись
Ти є скрізь.
Є вгорі та у дворі Є в думках і є в руках
Та ти просто подивись на все підряд
Ти зоря!
Так!
- Бум! Що таке? Дивно знов? - Авжеж
А я знав це давним-давно
Хоч усе кожен бачить зі свого віконця
- Ми всі у системі - Сонця!
Ми всі колись були пилинками Що покликані
Творити всесвіт Вік за віком, і тепер є ми
Все оповите таємницями, поки
- Ми не зробимо - Наш зірковий показ
Їмо листок той, що сонце їв
А звідси газ ішов, як я хрумтів
І якщо ти ще досі нам віри не ймеш То тепер
Варто грибам Обізватися теж
То твоя курява – це моя курява? Фантастично!
Спинися в морі запитань І відповідь свою дістань
Бо до тебе промовляє все підряд
Ти зоря!
Ти знаєш, хто ти, відтепер Ти мистецтво, ти шедевр
Це до тебе промовляє все підряд
Я зоря!
Це, звичайно, щось з алегорій
Та ними правду говорять
Ми проникали поволі
У секрети власних історій
Хто кряче, хто кудкудаче А зірка все розтлумачить
- Бо розуміються зорі - На секретах наших історій
Спинися в морі запитань І відповідь свою дістань
Бо до тебе промовляє все підряд
Ти зоря!
В одній земних творінь юрбі Ти є в усіх, і всі в тобі
Це до тебе промовляє все підряд
Я зоря!
- О, я зоря! - Хочеш – перевіряй
- Гей, гей! - Хто з людей чи звірят?
- Хто? - Я зоря!
О, ти зоря
Хочеш – перевіряй Гей, гей!
Хто з людей чи звірят?
- Хто? - Ти! Ти зоря!
Це було шалено!
Я ще не відчувала такого зв'язку.
Треба робити це частіше.
Прикро, що ми не ладнаємо.
Дякую, що не з'їв мене, Джоне.
Не варто подяки, Бембі.
Усе гаразд.
Це просто надзвичайно.
А мій батько казав, що ми всі пов'язані з зірками.
Ось чому я побажала...
А тепер ви прийшли
до мене.
А що я...
Стривай, ти виконуєш бажання?
О ні, вибач.
Очевидно, що ні.
Забудь.
Навіть не знаю, як це працює.
Я побажала, щоб більше людей, мої рідні,
а також...
Ні.
Нічого егоїстичного.
Я просто хочу, щоб їхні бажання мали шанс.
Але...
Король Маґніфіко тримає їхні бажання в замку,
сховані в кулястих бульбашках,
це дуже гарно,
але вони під замком,
і він ніколи не поверне їх людям.
Що ти робиш?
Обережно.
Мою матір поголили заради цієї вовни!
Так, це той замок.
Кажеш, треба забрати їх самим?
Та якщо ми їх заберемо, хіба це не крадіжка?
Тобто не можна...
Так,
вони йому не належать, правда?
Ну добре, але...
Чекай!
Повільніше. Нам потрібен план!
Я так і хотів зробити.
Я йду!
Бувайте!
Що то було?
Хто на таке здатен?
Чому тут нічого немає?
Королю мій, що сталося?
Я не знаю, з ким ми зіткнулися,
а від книжок жодної користі!
Просто дихай.
Не кажи мені дихати.
Усі мої зусилля спрямовані на те, щоб це більше ніколи не сталося.
Коли небезпека близько, треба не дихати.
А зосередитися.
Щоб прикликати таке світло, потрібне потужне закляття...
Ні, ти сам кажеш: "Не можна користуватися забороненими чарами".
Король має бути готовий на все, щоб захистити своє королівство.
Спершу ти повинен захистити себе.
Саме це я й роблю.
Не так.
Ми нічого не знаємо про ці сторінки.
Ти командуєш великими чарами.
Але ця книга...
Боюся, вона командує тобою.
Будь ласка, поклади цю книгу назад.
Якщо хочеш дізнатися про світло,
звернися до своїх людей.
- Вони тебе люблять. - Я знаю.
- Вони на все готові заради тебе. - Авжеж.
Ти їхній найкрасивіший, найулюбленіший король.
Твоя правда.
Я красивий король.
Кохана, це чудова порада.
Росасу пощастило з тобою.
І мені теж.
Усе гаразд.
Не сіпайся, будь ласка.
Ти привертаєш увагу.
Вітаю.
Я просто...
Що в мішку?
Гаразд.
Можеш вийти.
Це піжама?
Дякую, що помітила.
Так. Зосередься.
Треба поговорити з Далією.
Має бути спосіб прокрастися в кабінет короля.
Так, щоб ніхто не помітив.
Так. Я вже про це подумав.
Зірка викликає питання.
- Цап, що балакає, теж. - Що?
Тому ви залишитеся тут.
З курками?
Бачила, що вилізло у неї...
Я скоро повернуся. Сидіть тихо.
Навіть ти маєш визнати, Ґабо,
що вчорашній вечір був дивовижний.
Ймовірно, це було прокляття.
- Печиво. - Печиво.
Ні! Це для короля.
Білка сказала мені: "Доброго ранку".
Не знаю, що на це сказати.
Я теж не знав.
Що можна сказати білці?
Мені треба бути обережною.
Торкнешся – будеш мити.
Це було випадково.
Як тобі завжди це вдається?
Як справи в тебе й у бідолашного Саби?
Ми це пережили.
І мені цікаво.
Як їжа потрапляє з кухні до короля?
Лакеї накривають стіл у їдальні.
А коли король їсть у кабінеті?
- Що? - Хто тоді приносить?
У його кабінет заходити не можна.
Інформацію мають лише кілька обраних.
У тому числі ти?
Без коментарів.
- Пані, будь ласка. - Хто там?
Я нічого не чую.
Даліє, якщо ти знаєш, як непомітно потрапити до кабінету короля,
скажи мені.
Навіщо? Що з тобою?
Чекай.
Що ти робиш?
Я йду збирати яйця.
Ні! Дай мені, я сама зберу.
Не треба, Ашо.
Але в тебе алергія.
Ти так багато чхаєш. Тобі це шкодить.
Не хочеш пускати мене до курей?
- Сафі любить курей. - Люблю.
- Ашо, все гаразд? - З тобою щось не так.
Що ти приховуєш?
- Нічого. - Жити треба на повну!
І нікого.
- Що там відбувається? - Чому ви всі спітніли?
Можеш усе нам розповісти.
Відійди, або виламаємо двері!
Ні.
Гаразд.
Учора, після тих подій,
я загадала бажання,
коли падала зірка.
Тобі що, п'ять років?
І зірка відповіла.
Отак, дівчата.
Ваші крила не літають, але голоси можуть!
Гаразд, дівчата.
Великий фінал!
Це мої друзі.
Це фактично неможливо.
Що? Чому я тебе засмучую?
Саймону 18.
Він уже передав своє бажання королю.
Я не пам'ятаю, що втратив.
Не терпіть цього.
Ні. Не підходьте! Ні!
Лише я усвідомлюю, що це скінчиться дуже погано?
Не скінчиться, якщо всі мовчатимуть про Зірку.
Усім заборонено чаклувати, крім Маґніфіко,
і він єдиний має право
виконувати бажання.
Він сам дав собі це право.
Стривайте. А Зірка виконує бажання?
Ні, але вона хоче допомогти мені виконати моє.
Як хрещена фея.
Життя – це не казка.
Чого ти побажала?
Ні, знаєш що?
Не кажи нам. Я не хочу брати в цьому участі.
Король усіх збирає.
Будь ласка, не кажіть Маґніфіко про Зірку.
І обіцяю, моє бажання нікому не зашкодить, не вплине ні на кого.
Чи на Росас.
Це серйозна обіцянка, Ашо.
Але ми тобі довіряємо.
Правда ж? Куди вона пішла?
Як їй це вдається?
Усе гаразд. Ми нікому не скажемо, Ашо.
Так.
Про курей.
Ми з тобою.
Так, Ґабо?
Я не стукач.
- Що ти від мене приховуєш? - Гаразд.
Учора я нібито кинула виклик королю.
- Що? - Це складно.
І?
Даліє, що ти зробила б, якби дізналася,
що бажання людей, яких ти любиш усім серцем,
ніколи не будуть виконані?
Тобто бажання Саби?
Через мене й мамине бажання теж.
Я хочу забрати їхні бажання й повернути їм.
Хочеш украсти їх у короля?
Це не крадіжка.
Бажання не належать йому.
І ти не можеш попросити Маґніфіко просто повернути їх?
Я більше не маю шансів про щось попросити Маґніфіко.
Ось як ми носимо їжу в кабінет короля.
Ідеально.
- Туди можна залізти! - Обережно!
- Ми тут не помістимося. - Іду назад.
Ти впевнена?
Маґніфіко може повернутися будь-якої миті.
Тож затримай його.
Будь ласка і дякую, подруго.
Як мені затримати короля?
Придумай щось.
Ти геній!
- Ліворуч. - Підіймаємося!
- Треба дістатися до підйомника. - І поїдемо!
Вибач, що кричу тобі на вухо.
- Світло вчора було неймовірне. - Дивовижне світло.
Я ще такого не бачив.
Тихо, тихо, тихо!
Я знаю, що вас усіх здивувало світло
вчора вночі.
Світло, яким я не керував і яке не терпітиму!
- Так! - Що?
То були чари, хоча досить незграбні й непрофесійні.
А це заборонено.
Серед нас є зрадник,
що кинув виклик закону.
Він чи вона наразив вас цими чарами на небезпеку.
Але не бійтеся,
той чаклун мені не рівня.
І запевняю вас,
коли його спіймають, він буде покараний...
суворо.
Ашо.
Ти так повільно рухаєшся.
Думаю, ми на місці.
За цими дверима чекають пригоди!
Вперед.
О ні.
Ні. Дверцята замкнені.
Я їх виб'ю.
Без рогів боляче.
Що ти робиш?
Зірко, прошу, нічого не ламай.
Так, але не стримуйся.
- Що відбувається? - Гуляй на повну.
Кидай чарівний пил усюди.
Усе буде добре.
Так!
Ні!
Ви потрібні Росасу.
Будь-яка інформація допоможе.
І я знаю, що ви ніколи
не підведете мене.
Дякую.
Ваша величносте, зачекайте!
Будь ласка!
Так, слухаю.
Гаразд.
Вітаю.
Привіт, я Далія.
Я роблю вам печиво Маґніфіко.
Чудово. Чим я можу тобі допомогти?
Дякую, що спитали.
Ви сказали, що допоможе будь-яка інформація.
Але, прагматично кажучи, що туди входить?
Докази?
Непрямі також?
Свідчення очевидців? Висновки?
А як щодо припущень?
Правильно.
Як щодо припущень?
Так, будь-яка.
Потрібна будь-яка інформація про те, хто або що було причиною цього світла.
Припущення теж. Можете припускати.
Ви сказали, що це любительські чари,
але ж ви не зрозуміли, як вони були накладені?
Що?
Дайте визначення слова "любитель".
Мене цікавить, що ви знаєте.
Йдеться про вашу безпеку...
І найголовніше – про збереження ваших бажань.
Тобто наші бажання в небезпеці?
Звісно, в безпеці.
Стіл як новий.
Сподіваюся, йому це не потрібно.
Так, бажання.
Насправді це двері,
Маґніфіко махнув рукою, і вони...
А якщо так? Нічого?
Чи так?
Так? Або так?
- Так! - Вийшло!
Командна робота!
Зірко, добре, що тобі весело,
але зосередься.
Будь ласка, знайди бажання Саби й моєї матері
якомога швидше!
Звідки нам знати, що наші бажання в безпеці? Ми їх ніколи не бачимо.
Чому їх не можна бачити? Чому таке правило?
І чому ми їх забуваємо?
Питайте по черзі.
Якщо ми вже питаємо: що, як ми захочемо змінити бажання?
Логічно. Бажання можуть змінитися.
Ставайте в чергу, кожен поставить питання.
Знаєте, що нас утішить?
- Ще одна церемонія бажань. - Так.
Нам тоді стане значно краще.
- Ваша величносте! - Зараз!
Ні! Не зараз! Зараз не час.
Бажання!
Тихо!
Це все, що вас цікавить?
Церемонія бажань?
Добре.
Тому, хто знайде зрадника,
я виконаю бажання!
Що?
Але послухайте!
Той, хто допомагає зрадникові
і виступає проти мене,
ніколи не отримає бажаного!
Зачекайте! Ваша величносте...
Годі!
Як нахабно вони мене допитували!
Вони тебе допитують, бо вважають, що це безпечно.
Я буду з бажаннями. Відволікай мене лише добрими новинами.
Що тут зробиш? Завжди любив себе
Як інакше?
Та мій кожний ген ‒ це дар небес
Ще й ім'я манить величчю Такого я ще ніде не чув
Я пристрасний, я не біс якийсь Будьте вдячні, що я вродивсь такий
Мм, так от...
Я й одяг той, що Беніто мав
Здер би і за так віддав
Добродій щирий для всіх людей Генрі
Як лишишся без хати І клопіт будеш мати
Живи надворі чи десь Я за це не візьму грошей
Їх вічно виручаю Плекаю їх як своїх дітей
Я все усім давав, давав Тут у них життя просто рай
Як кажуть, за добро Хоч трохи вдячності май
А дяка від них така!
Дяка від них така!
А дяка від них така!
Ти славетний О, говори, говори
Ану ж! Продовжуй!
Крутий, міцний, стрункий, стійкий Так!
Я всі умови для них створив І таки комусь не догодив?
Гм, то це я чи ти зайвий тут? І хто ж це не оцінив мій труд?
Ого, я цілих чотирнадцять бажань
Містянам здійснив за рік
І де ж любов до короля? Це неповага, я так не звик
Я вас ретельно пильнував Так, від облуд і оман
Я вас ніжно любив, як володар і пан
А дяка від них така
Дяка від них така
А дяка від них така
Я пробував чимдуж тут Не погубити душу
Та ця книга сповнена цікавих місць
Які дадуть мені ще більшу міць
Магічні слова і сила заклять
Хай вони працюють, а не сплять
Я до цих чорних книг не вдавався б
Та час важкий, через те й зібрався
Брр! Що я казав? О, так.
Зрадник ходить серед нас Та злості в мені нема
Хтось, мабуть, зробив це все Чи ненарошне, чи жартома
Хто бажає дрібку щастя Шахрая шукай
Так чи так Я вас пильную від лап хижака
А дяка від них така!
Дяка від них така!
А дяка від них така!
Дяка від них така!
А дяка від них така!
Я знаю, де можна працювати.
Я не боявся, Сакіно.
Тому що, як і всі цапи...
Я вважаю, що чим більший ризик ми готові пережити,
тим повніше наше життя.
Саба...
Я знаю, що ти не хочеш знати бажання, яке ніколи не буде виконано.
Але тепер
ти можеш його виконати.
Воно таке просте,
таке чисте.
Ашо, знаю, ти думаєш, що робиш добру справу, але...
Дарма я віддав Маґніфіко своє бажання.
Воно...
Воно належить мені.
Саба...
Ашо, можливо, я нікого не надихну,
але зараз я хоча б можу спробувати.
Я ще піду за твоїм бажанням, мамо.
Саме так, Ашо.
Тебе виказали.
Де вона?
Де та зірка?
Вас тут не чекають!
Як ти це зробила?
Які чари ти використала?
Я не вмію чаклувати.
Ти зірвала зірку з неба
і за її допомогою здійснила крадіжку.
Бажання не належать вам.
Ви не збиралися виконати бажання Саби.
І він заслуговує отримати його назад.
- Усі люди заслуговують... - Я ж казав.
Я вирішуватиму, на що вони заслуговують.
Прошу, Ваша величносте.
Вона зробила помилку. Більше вона так не робитиме.
Точно не робитиме.
Тобі це знайомо, Сакіно?
Моє бажання.
Так, твоє бажання, яке ти віддала мені на зберігання,
бо ми всі знаємо, що буває з бажаннями
у реальному світі.
Вони розбиваються.
- Мамо! - Сакіно. Ні!
Що це таке?
Який дар.
Весь цей час я охороняв бажання, не знаючи,
яку силу вони дають.
Я відчуваю, що здатний
на все.
Зірка.
Вона мені потрібна.
Тікаймо! Швидше!
- Що це таке? - Гей!
- Це пряжа? - Швидше.
Як одна домашня тварина іншій,
допоможи нам!
Обережно.
Так, Сакіно. Тримайся!
Земля закінчилася.
Там човен.
Швидше.
Повертайтеся у стайні.
Коли хтось щось питатиме, прикиньтеся дурними.
Треба пливти до того острівця.
Це найближче місце, де можна сховатися.
О, дякую.
Мамо!
Моє серце знає це почуття.
Це горе.
Я не хотіла, щоб це сталося.
Я знаю, доню.
Було дурістю думати, що я щось зміню.
Дарма я загадала бажання.
Це правда.
Моє бажання зруйнувало життя моїх рідних.
І тепер весь Росас у небезпеці
через мене.
Ашо, ні.
Усі в небезпеці
через Маґніфіко.
Наш любий Росас.
Серце твого батька розбилося б,
якби він дізнався те, що знаємо ми.
Я знаю, про що ти думаєш,
бо я теж думаю про це.
- Я вас обох дуже люблю. - Що відбувається?
- Коли допливете до острівця... - Ашо.
- ...сховайтеся подалі. - Що ти робиш?
Я мушу його зупинити.
- Ні! - Це надто небезпечно!
Я це почала.
Я мушу це закінчити
для всіх.
- Ашо! - Ні!
Я не вмію плавати!
Ідеально.
- Акула! - Що?
Ні. Я не бачив акули.
Я просто тренуюся.
Щоб упіймати зірку...
Посох.
Посох такої сили, що навіть ніч коритиметься моїм наказам.
Ідеально.
Одна гілка горобини,
замочена у зіллі Толлена.
Розплавлене залізо для міцності,
мідь для потужності.
І найголовніше –
сила, отримана з трьох невинних сердець.
Ви сумнівалися в мені
й усьому, що я роблю заради вас.
Ви не заслуговуєте на виконання.
Але через мене
ви послужите вищій меті.
Коханий.
Такий смуток.
Так!
Амає, кохана, іди сюди.
Поглянь на мою нову іграшку!
Оце справжня сила.
Я сяю?
Здається, я сяю. Так?
Як ти міг?
- Ти знаєш, що заборонені чари... - Недооцінені.
Як я недооцінений власним народом.
Тією дівчиною.
Вона це зробила.
Вона витягла зірку з неба,
щоб знищити все, що я побудував.
Аша?
Ні, вона лише хотіла повернути бажання своїх рідних.
Ти на боці зрадниці, Амає?
Ні.
Ти ж знаєш, я ніколи не підтримуватиму зрадників Росаса.
Я вірила в тебе, відколи ми познайомилися.
Ми побудували це королівство разом.
Немає нічого важливішого за це.
Чудово.
Треба встановити сцену.
Я вийшов на полювання!
Це просто тимчасові труднощі.
Надзвичайно величезні труднощі.
Треба знайти Далію та інших.
Я бачу тільки ноги.
Дивіться на цих бідних людей!
Аша вкрала і знищила їхні бажання.
Вона повинна заплатити!
Кажуть, її рідні зникли безвісті.
Закладаюся, вона їх убила.
Це все якось неправильно.
Ваші обличчя!
Нічого страшного. Усе гаразд.
Це просто гра світла.
Ви знаєте, що я вас люблю, жителі Росаса.
Здається, королева налякана.
Годі цих ігор.
Мабуть, ми думаємо про одне й те саме
знову.
Сховайся!
Мабуть, вам усім цікаво, чому я вас зібрав.
Так, одна зла дівчина бігає з зіркою
і нищить бажання.
Але...
Вгадайте, хто хоробро відгукнувся
і вказав на неї.
Привітайте
Саймона О'Донаг'ю!
Саймон?
Я знаю!
Я був так само здивований, як і всі ви.
Наш сонько Саймон.
Не нервуйся, Саймоне.
Пишайся собою. Покажи, який ти радий.
- Ваша величносте! - Ой-ой.
Я знаю, миша, що розмовляє...
Але не панікуйте.
Я дуже чистий
і маю для вас важливе повідомлення.
"Ви якось сказали: "Щедрість – справжня сутність Росаса".
Я бачу, що ви налякані,
але Росасу зараз потрібна ваша допомога.
З любов'ю, Аша".
Про любов я сам додав.
Гаразд. До побачення.
Отже, мій дорогий Саймоне,
ти готовий
побачити своє бажання?
Бути для короля найхоробрішим,
найсміливішим і найвірнішим лицарем!
Але він не вірний друг.
З великою радістю
я виконаю твоє бажання.
- Хай живе король! - Хай живе король!
Хіба ж не чудово?
Є ще шість зрадників, Ваша величносте.
Далія, Ґабо, Даріо,
Сафі, Гал
і Базіма.
Знайдіть їх, щоб вони заплатили за свою зраду.
Знайдіть Ашу – й отримаєте нагороду.
Але найголовніше...
Знайдіть мені ту зірку,
щоб я міг
виконати всі ваші бажання!
Це глухий кут.
Глухий кут з нешліфованого червоного дерева.
Чудова знахідка, Валентино.
Це знайшла моя дупа.
Ось де ти ховаєшся, Базімо?
Дякую, що нікому про це не розповіла.
Інтровертам потрібен прихисток.
Я рада за тебе.
Тут ми в безпеці.
Ні, ми всюди в небезпеці.
Через Ашу ми стали втікачами.
Вона сказала, що просто хоче повернути бажання її рідних.
А ти їй повірила?
Це правда, Ґабо.
- Ховайтеся! - Ми всі помремо!
Ашо.
Будь ласка, скажи, що ти не розтрощила бажання тих людей.
Авжеж ні.
Це зробив Маґніфіко.
Дуже схоже на правду.
Чекайте, король поводився страшенно...
Страшенно...
Жахливо.
Здається, Саймону було боляче.
Так, але він нас виказав.
Ми приречені!
Якщо боротимемося, то ні.
Це все обман Маґніфіко лише вдає, що добрий пан
Він лихий і ненавидить усіх Крім себе
На моє бажання, уявіть Опустилась зірка з неба, тож так треба
Було трохи лячно, але я вдячна
Його вся суть – жорстокість і пиха
Зелена лють
Каже він, для ваших бажань Проблема в мені, але ні, ні, ні, ні!
Та я не здолаю його самотужки
Якщо не ми, тоді ніхто
А всі шляхи закриє той, хто є злом
Гірко, та це так є
Хай шал його не знає меж
Та я тепер не здамся теж
Це моє слово
І це так є
Разом, так! Покладімо край сваволі
- Й сказу - Так!
Хай чує наші кроки Туп, туп, туп, туп!
Так!
Для нього несподіванка буде
Що революція уже всюди
- Це вже серйозний поворот - Ага
Єднається весь народ І встає
Ага
Знаючи все як є
Ніхто гарантій не дає, проте
Проте піди і візьми своє
- Адже ти - Ти
Знаєш усе як є
Ху
Ху! Ха! Ху! Ха!
Ху! Ха! Так!
Ха
Ситуація неждана
Чути звуки барабана
Добра я була, та гнів кипить
Так, так, так, так!
- Час громаді бути вкупі - Свого не здати
- Мовчали довго ми - Та гнів кипить. Так!
Терпець урвався мені Це, на жаль, не сон
- Король наш - Любить лиш себе
- І трон - Трон
Знаю, що це так є
Нема вже в нім слідів добра
Любов сліпа, та я скінчу
- Цей полон - Ах
- Знаю усе як є... - Знаю...
- Знаємо
Знаємо все як є
Привіт.
Ваша величносте, це Зірка.
Ти надзвичайна.
Ти маєш знати:
Маґніфіко вдався до найзловісніших чарів.
Він має намір схопити Зірку.
Він хоче забрати всю твою енергію для себе.
Зірці треба тікати. Негайно.
Ні. Якщо хтось піде звідси,
то це ти.
Зірка нікуди не піде, поки бажання не будуть вільні.
Тобто у вас є план?
Звісно, у нас є план.
Країна фантазій у небі?
А може, Небувалія?
Ідеальна няня для твоїх жахливих дітей?
Луснемо цю!
Справжнє кохання, яка краса.
Справжнього кохання не буде.
Королю мій!
Ашу й Зірку помітили в лісі.
Правда?
Яке щастя.
Зібрати громадян,
щоб вони подивилися, як ти її впіймаєш?
Останнім часом ми їх часто збираємо, чи не так?
О, жартую!
Накажи сурмити в сурми, Амає!
Я повернуся з дівчиною і зіркою.
Так. Треба діяти швидко.
І тихо!
Я відведу Маґніфіко якомога далі.
Щойно він покине замок,
допоможи іншим звільнити бажання.
Знаю, так.
Я теж нервуюся.
Чекай. Що ти робиш?
О, паличка.
Гаразд.
Що мені з нею робити?
Вона чарівна.
Дякую.
Тобі вже час летіти.
Гаразд. Я зможу.
Що?
Ну-бо.
Гаразд.
Щасти тобі, Ашо!
Виклик прийнято.
- Ого. - Привіт.
Серцем ми розуміємо світ.
О, дивіться, гарячі напої.
- Зірко! Ти тут! - Слава богу!
Увага, всі.
Спочатку ми відкриваємо дах,
а тоді Зірка поверне бажання.
Королева сказала, треба шукати гігантські шківи.
Мабуть, ці шківи?
Починаю сходження!
Як завжди говорила моя мама:
"Якщо хтось впаде,
залишіть його!"
Ні, друже, ми туди не поліземо.
Повертайся. Я боюся висоти.
О, супер!
І полетіли!
О, як високо.
Ось. Обсидіанова олія
для захисту від сторінок.
Схоже на книжку рецептів
для лиходіїв і дикунів.
Шукай те, що допоможе зламати той посох, скувати його чари
або принаймні
позбавить посох влади над королем.
Я тебе зовсім не розумію!
Дах не рухається!
Я стараюся як можу.
Гей, Даріо, друже!
Цю штуку недарма називають шківом!
Зараз не час для загадок!
Це очевидно, як моя дитяча борода.
Ви повинні тягнути разом.
За моєю командою.
Раз.
Два.
Дев'ять зіллібу.
Двадцять алфавітів.
Чекай, що?
Я не вмію рахувати.
Зараз!
Ось так. З усієї сили!
Ні!
О, він став практично нездоланним.
Жоден метал не зламає його посох.
Жодне закляття не скує його чари.
І ніхто не зможе його переконати.
"Скористайтеся забороненими чарами лише раз,
і ви зв'язані з ними навіки".
Я не можу повернути!
Я не можу відірвати очей.
Працюй, паличко.
Ой-ой.
Треба більше навантаження!
Якщо стрибнеш, ти не впадеш.
Ну добре!
Заради Росаса!
Стрибайте, всі!
Я помру!
Я житиму!
Це наші бажання?
- Мабуть, що так. - Бажання вільні.
Бажання. Вона звільняє їх.
Наша дівчинка.
Вперед.
Саба, тобі 100 років.
Але моя воля сильна. Так!
Їм вдалося!
Ні!
Яка різниця? Ви запізнилися.
Ашо,
Маґніфіко ніколи не запізнюється.
Саймон?
Зірка!
Ти справді думаєш, що можеш мене подолати?
Дякую, Джоне!
Нема за що, Ашо.
Будь ласка, не кривди мене.
Боятися треба не мене.
Бум!
Зірка!
Сюрприз.
Добрий вечір, Росас!
Усі зірки сьогодні вийшли.
Крім тебе.
Ти в пастці, так?
Але що я можу сказати?
Я дуже не люблю, коли мене зраджують!
Це ви зрадили свій народ!
Ні!
З мене годі!
Ваша величносте!
Твоя хитрість не спрацювала, Амає.
Я все одно отримав те, що хотів.
Що це?
Бажання не ваші, не вам їх звільняти.
Вони мої!
Тепер уклоніться своєму королю!
Зірко, тікай звідти!
Ні!
Ашо!
Ну, привіт, Ашо.
Добре, що ти долучилася до нас.
І як у тебе виходить
узяти своє бажання у свої власні руки?
О, стривай.
Насправді мені начхати.
Ну привіт.
- Починаймо! - Зірко!
Ні!
Так.
Дзеркала, дзеркала на стіні,
хто тут найкрасивіший?
Я!
Ні!
Я переміг.
Бажання дійсно збуваються.
Ти не заслуговуєш на Зірку!
Я ж казав, що це мені вирішувати!
Оце вже ні.
Більше ніхто не загадає бажання, коли падає зірка!
Взагалі не буде більше ні надії,
ні мрій,
ні порятунку.
Тікаймо!
Більше ніяких повстань.
Ніхто не розповідатиме побрехеньок.
Ніхто не кидатиме мені виклик!
Ти
ніщо!
Ми
зірки.
Люди теж немов зірки на небі
І я вірю, що оце – найкращий знак
Ти маєш навчитися програвати.
І якщо лиш відродити віру в себе
Не здолає всіх укупі цей відьмак
Тут є міць людей
Тихо!
Тут є міць людей
- Тут є міць людей - Тут є міць людей
Що бажають кращий світ, ніж цей
Вічність ми чекали, себе питали
Раз у раз: чи прийде наш час
Це для нас останній шанс Для змін і дій.
Хитрі обіцянки сприймали ми як турботу
Та в нас таки гаряча кров
Наші мрії лиш у нас в руках Ти навчала знов і знов
Ні!
Годі!
Люди теж немов зірки на небі
Десь у сяйві шукають власний шлях
В усіх бувають виклики, так треба
Не страшно, почнемо усе з нуля
Тут є міць людей
Ні!
Сила для бажань і для ідей
Це мої бажання!
Тут є міць людей
Сила для бажань
І для ідей
- Ми змогли! - Вони вільні!
- Моє бажання. - Воно прекрасне.
Я його виконаю.
Уже кортить почати роботу.
Це почуття.
Ідіть додому.
Ось і ти.
О, моє прекрасне бажання.
Мамо, ти повернула своє бажання.
- Донечко! - Ашо!
Я така за вас рада.
Ось і цей тип.
Що скажеш у виправдання?
Ашо,
пробач мені.
Мені дуже шкода.
Я не чекаю, що ти мені пробачиш.
Просто мені було так страшно жити без,
ну,
частини себе.
І мені так хотілося вірити в нього.
Мені теж.
Як і всім нам.
Красунчикам довіряти не можна.
Тому я дружу з вами.
Іди сюди.
Агов!
Це ваш король.
Амає, слава богу.
Бачиш, що зі мною зробили?
- Ну, ти любиш дзеркала. - Це не смішно.
Витягни мене звідси негайно.
Ні.
Що? Після всього, що я зробив для тебе, для Росаса,
я отримую таку подяку?
Це подяка, на яку ти заслужив.
Повісьте його на стіні
в підземеллі.
Будь ласка, ні! У підземеллі дуже смердить!
Хай живе королева!
Хай живе королева! Хай живе!
Хай живе королева!
- Нам не потрібен Маґніфіко. - Маґніфіко-Шмаґніфіко.
Вибачте. Сюди. Вона там.
Королево Амає, я знайшла її!
Ваша величносте.
Кажуть, ти хочеш літати.
А Пітер хоче побудувати літальний апарат.
- Привіт! - Вам варто працювати разом.
Скажи, як я можу допомогти.
Я тільки починаю.
Я про це навіть не мріяла.
Я мрію про утопічний мегаполіс, де всі ссавці рівні
і носять одяг!
Чекай. Куди ти?
Я знаю.
Вибач, що зламала її.
Що, це чарівна паличка?
Дякую, але не треба.
З мене погана чаклунка.
Я наділа сукню на дерево.
Я візьму замість неї.
Це для Аші.
Але що мені з нею робити?
Будь нашою хрещеною феєю. Що ще?
Ні, я не можу.
Я можу?
Дякую.
Гаразд.
- Вибачте! - Кларо!
А ви ще питаєте, чому я сварюся?
Думаю, Зірка її навчить, так?
О ні.
Я вже добре тебе знаю.
Ти скоро полетиш, так?
Щоб інші могли загадувати бажання.
Я за тобою сумуватиму.
У мене такий високий голос, коли я плачу.
Валентино.
Ну, скоро, але ж не сьогодні ввечері.
Слава богу!
Це було надто приголомшливо для мене.
Мені лише три тижні.
Зірко, як тобі віддячити?
Усе просто.
Загадуйте бажання далі.
І всі вони жили довго і щасливо.
БАЖАННЯ
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк